суддів Великої Палати Верховного Суду
Бакуліної С. В., Уркевича В. Ю.
05 вересня 2019 року
у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19) за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до відповідачів: 1. Київської обласної державної адміністрації (далі - КОДА), 2. Макарівської районної державної адміністрації (далі - МРДА), 3. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 4. Національного банку України (далі - НБУ), 5. Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта банк»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного підприємства «Макарівське лісове господарство», про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів іпотеки та витребування майна, за касаційною скаргою НБУ на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28 лютого 2019 року.
У лютому 2018 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду з позовною заявою із вимогами:
- визнати недійсними розпорядження КОДА від 26 вересня 2007 року №№ 879-894, 897-906, від 28 вересня 2007 року № 912, від 12 жовтня 2007 року №№ 1033-1034, 1036-1039, 1041-1045, 1049, 1051-1052, 1056, 1058-1060 та від 24 жовтня 2007 року № 1102 «Про припинення права постійного користування та зміну цільового призначення земельної ділянки»;
- визнати недійсними розпорядження МРДА від 25 жовтня 2007 року №№ 4159-4160, від 09 листопада 2007 року № 4291, № 4292-4294 «Про відведення земельних ділянок у власність громадянам України в межах Колонщинської сільської ради», на підставі яких передано у власність громадян вилучені з постійного користування державного підприємства «Макарівське лісове господарство», (квартал 81) земельні ділянки загальною площею 35,9347 га для ведення особистого селянського господарства; від 12 лютого 2008 року №№ 648, 650, 656-657, 654-655 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється з ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд громадянам України на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області»;
- визнати недійсними договори іпотеки, укладені між ПАТ «Дельта банк» та НБУ, від 18 січня 2011 року № 80 та від 24 січня 2011 року № 312;
- витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ПАТ «Дельта Банк» земельні ділянки, загальною площею 35,9347 га, що розташовані на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, загальна ринкова вартість яких складає 1148837,75 грн.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 11 квітня 2018 року на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України закрив провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними розпоряджень КОДА та МРДА, оскільки спір в цій частині має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 28 лютого 2019 року скасував ухвалу суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм процесуального права під час проведення підготовчого засідання, а матеріали оскарження повернув до цього ж суду для розгляду.
У серпні 2019 року НБУ звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі ухвали місцевого господарського суду.
Скаржник вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час проведення підготовчого засідання та стверджує, що спір в зазначеній вище частині підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.
Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалами від 29 серпня 2019 року відкрила касаційне провадження та на підставі частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України передала справу разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки судове рішення оскаржується з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 05 вересня 2019 року справу № 910/1809/18 за касаційною скаргою НБУ на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28 лютого 2019 року прийняла та призначила до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників на 30 жовтня 2019 року.
Однак з ухвалою Великої Палати Верховного Суду про призначення цієї справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи погодитися не можемо з огляду на таке.
Відповідно до частин третьої - шостої статті 301 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження. Перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд касаційної інстанції може розглянути касаційні скарги, зазначені у частинах четвертій і п`ятій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Так, по-перше, за загальним правилом, закріпленим частиною третьою статті 301 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
По-друге, за змістом частини четвертої статті 301 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи здійснюється перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тобто законодавець чітко передбачив можливість перегляду рішень суду першої інстанції та постанов суду апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи саме у справах, предметом позову в яких є вимоги майнового характеру, а саме вимоги, які підлягають вартісній оцінці та «ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб».
По-третє, також без повідомлення учасників справи здійснюється перегляд касаційним судом ухвал суду першої та апеляційної інстанцій. Винятком є перегляд ухвал, якими закінчено розгляд справи.
По-четверте, в ухвалі від 05 вересня 2019 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «при вирішенні питання щодо призначення справи до розгляду в судовому засіданні Велика Палата Верховного Суду враховує категорію та складність справи, кількість сторін та інших учасників, суспільний інтерес до її розгляду, а також загальну кількість та графік призначення справ, що перебувають на розгляді».
Проте, за змістом частини третьої статті 247 Господарського процесуального кодексу України категорія та складність справи, кількість сторін та інших учасників справи, а також суспільний інтерес до розгляду справи враховуються судом при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження.
Порядок розгляду касаційної скарги встановлено статтею 301 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
При цьому варто звернути увагу, що можливість урахування Великою Палатою Верховного Суду «загальної кількості та графіку призначення справ, що перебувають на розгляді» (як про це зазначено в ухвалі від 05 вересня 2019 року) при вирішенні питання про призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи Господарським процесуальним кодексом України не передбачена.
Отже, з огляду на викладене та оскільки предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, якою було скасовано ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі (яке є однією з форм закінчення розгляду справи) в певній частині позовних вимог, то розгляд такої справи в суді касаційної інстанції повинен здійснюватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи відповідно до частини третьої статті 301 Господарського процесуального кодексу України.
Окремо слід зауважити, що висновок Консультативної ради європейських суддів № 6 від 24 листопада 2004 року, на який міститься посилання в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 05 вересня 2019 року, має рекомендаційний характер і не є обов`язковим, зокрема, й для Верховного Суду. Адже сама по собі Консультативна рада європейських суддів є консультативним органом при Комітеті Міністрів Ради Європи.
Таким чином, оскільки Велика Палата Верховного Суду є визначеним судом касаційної інстанції для розгляду таких справ, вважаємо, що розгляд цієї справи має відбутися в порядку, визначеному законом, зокрема статтею 301 Господарського процесуального кодексу України, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Судді: С. В. Бакуліна