РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.08.2019Справа № 910/7202/19
За позовом Акціонерного товариства "Чернігівобленерго"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про стягнення 969244,59 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача Сиводід О.П.

від відповідача не прибули

В судовому засіданні 29.08.2019 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 969244,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, до якого він приєднався 22.12.2018.

Ухвалою суду від 07.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.07.2019.

01.07.2019 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву в якому вказує, що відповідач не має можливості розрахуватись за отримані послуги з розподілу електричної енергії з незалежних від нього причин.

05.07.2019 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про необхідність виконання взятих на себе господарських зобов`язань.

Ухвалою суду від 08.07.2019 підготовче засідання відкладено на 22.07.2019.

Ухвалою суду від 22.07.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 29.08.2019.

25.07.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення по суті справи в Окружному адміністративному суді міста Києва № 640/7400/19 за позовом ДПЗД "Укрінтеренерго" до НКРЕКП про визнання протиправною та скасування постанови НКРЕКП № 26 від 18.01.2019 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 13.06.2013 № 700".

05.08.2019 через канцелярію від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів оплати суми основного боргу.

В судове засідання 29.08.2019 представник відповідача не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 29.08.2019 закрито провадження у справі № 910/7202/19 за позовом Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 969244,59 грн. в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 913473,29 грн., на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання, оскільки сума основного боргу уже була оплачена відповідачем, а тому адміністративна справи не впливає на розгляд даної справи по суті.

Відповідно до ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Згідно ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідачем не повідомлено суд про причини неподання клопотання про зупинення провадження у справі до закриття підготовчого провадження у справі і суд обмежений у праві зупиняти провадження по справі на стадії судового розгляду, яка була розпочата судовим засіданням 29.08.2019, а тому суд залишає клопотання відповідача без розгляду.

В судовому засіданні 29.08.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між Публічним акціонерним товариством "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО" (Оператор системи) та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (електропостачальник) укладено Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Відповідно до п. 1.1 Договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі (розподілу) електричної енергії споживачам Постачальника як послуги Оператора системи. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Постачальника до умов цього Договору.

Згідно п. 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі- Правила № 312), датою початку дії Договору є наступний робочий день від дня отримання Оператором системи розподілу заяви-приєднання.

ПАТ "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО" отримало заяву - приєднання до Договору від ДПЗД "Укрінтеренерго" 22.12.2018

Пунктом 2.1 Договору передбачено обов`язок ПАТ "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО" щодо забезпечення дискримінаційного доступу ДПЗД "Укрінтеренерго" до мереж Оператора системи з метою реалізації Постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності Оператора системи.

На виконання п. 2.2 Договору ДПЗД "Укрінтеренерго" здійснює оплату послуг з розподілу (передачі) згідно з умовами глави 3 Договору та Порядком розрахунків, який є додатком № 1 до Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору Постачальником здійснюється оплата послуг з розподілу (передачі) за сукупністю споживачів, яким згідно з договорами про постачання електричної енергії, розподіл (передачу) забезпечує Постачальник.

Главою 3 Договору передбачено, що розрахунковим періодом для цілей цього Договору є календарний місяць; при цьому, оплата послуг з розподілу (передачі) здійснюється Постачальником у формі попередньої оплати.

Згідно п. 6 Додатку № 1 до Договору за підсумками розрахункового періоду до 12-00 9- го числа місяця, що є наступним за розрахунковим місяцем, Оператор системи розподілу надає, а Постачальник узгоджує фактичні обсяги купівлі електричної енергії, сумарно та в розрізі споживачів (Звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності ПАТ "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО").

Оператор системи розподілу складає та надає на погодження Постачальнику Акт виконаних робіт з послуг з розподілу електричної енергії.

Так, на виконання п. 6 Додатку № 1 до Договору ПАТ "ЧЕРНІЕІВОБЛЕНЕРЕО" за лютий, березень 2019 направило ДПЗД "Укрінтеренерго" Звіти щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності ПАТ "Чернігівобленерго".

Відповідно до п.п. 5 п. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" балансуюча група - об`єднання учасників ринку, що створюється на підставі договору про створення балансуючої групи, у межах якого визначений договором учасник ринку, який входить до такого об`єднання, несе відповідальність за баланс електричної енергії всіх інших учасників ринку, що входять до такого об`єднання.

Пунктом 1.2.6 Правил № 312 передбачено, що оператор системи, який здійснює розподіл (передачу) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача, отримує плату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії або від споживача, або від електропостачальника за вибором споживача (крім постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії"). Вибір споживача зазначається в договорі про постачання електричної енергії споживачу (обраній споживачем комерційній пропозиції). У разі постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії" послугу з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб споживачів, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи, оплачує відповідний електропостачальник за усією сукупністю зазначених споживачів, постачання яким здійснює постачальник універсальних послуг або "останньої надії". При цьому ціни на електричну енергію, що постачається споживачам постачальниками універсальних послуг та "останньої надії", включають, у тому числі, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р ДПЗД "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01.01.2019 до 01.01.2021. Територія здійснення діяльності ДПЗД "Укрінтеренерго" як постачальника "останньої надії" - територія України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до п. 3.4.2 Правил № 312 постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником Правил ринку, Правил ринку НДН та ВДР, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених цими Правилами.

Згідно п. 1.2.9 Правил № 312 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно ю умов договору та вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено обов`язок боржника щодо виконання взятого на себе зобов`язання, а кредитора - щодо прийняти ним особисто виконання такого зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2019 ПАТ "ЧЕРНІЕІВОБЛЕНЕРЕО" на підставі фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку на адресу ДПЗД "Укрінтеренерго" направило Акт про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електроенергії від 28.02.2019, який було підписано відповідачем без зауважень. На підставі вказаного вище Акту складено рахунок № 2_факт від 28.02.2019 за послугу з розподілу електроенергії на загальну суму 1 046 867,33 грн; 10.04.2019 ПАТ "ЧЕРНІЕІВОБЛЕНЕРЕО" на підставі фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку на адресу ДПЗД "Укрінтеренерго" направило Акт про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електроенергії від 31.03.2019, який було підписано відповідачем без зауважень. На підставі вказаного вище Акту складено рахунок № 3_факт від 31.03.2019 за послугу з розподілу електроенергії на загальну суму 913473,29 грн;

На виконання п. 4.2 Договору Постачальник зобов`язаний виконувати умови Договору та здійснювати оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 Договору та інших платежів, необхідність яких випливає з умов Договору.

Під час розгляду справи, позивачем подано докази оплати заборгованості згідно виставленого рахунку №_3 від 31.03.2019 у розмірі 913473,29 грн, що підтверджується банківською випискою за 30.07.2019, тобто, після пред`явлення позивачем позову до суду, в зв`язку з чим провадження у справі було закрито.

Отже, на час прийняття рішення по справі відсутня заборгованість за послугу з розподілу електроенергії за березень 2019, відповідно до рахунку №3_ факт від 31.03.2019.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 7 Додатку № 1 до Договору ДПЗД "Укрінтеренерго" здійснює остаточний розрахунок з ПАТ "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРЕО" за попередній розрахунковий період протягом п`яти банківських днів після отримання Акту. У випадку порушення термінів остаточного розрахунку Оператор системи розподілу має право нарахувати пеню у розмірі 0,2 % від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Постачальником своїх зобов`язань.

Посилаючись на прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань позивачем нараховано 3665,33 грн 3% річних за період з 29.03.2019 по 30.04.2019 та 8510,02 грн втрат від інфляції за період з 19.03.2019 по 15.04.2019 на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та на підставі п.7 додатку №1 до договору 43595,95 грн. пені за період з 29.03.2019 по 30.04.2019.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Згідно перерахунку суду сума пені (за заявлені періоди) є більшою, ніж та, що визначена позивачем до стягнення. Відповідно до частини 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. З огляду на вищезазначене сума пені підлягає стягненню у розмірі, заявленому позивачем до стягнення - 43595,95 грн.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок позивача про стягнення 3665,33 грн. 3% річних за період з 29.03.2019 по 30.04.2019, підлягає задоволенню, оскільки є арифметично вірним та обгрунтованим.

Щодо втрат від інфляції, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Зазначене помилково не враховано позивачем при здійсненні розрахунку, як і те, що для нарахування інфляційних втрат необхідно, щоб прострочення виконання зобов`язання у місяці, в якому діє відповідний індекс інфляції, мало місце.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 № 904/7401/16.

Таким чином, встановивши, що період, за який позивач просить стягнути втрати від інфляції становить менше місяця, суд не вбачає підстав для нарахування та стягнення суми втрат від інфляції, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Суд відзначає, що пеня та 3% річних заявлені позивачем до стягнення за період, який не був охоплений при розгляді справи № 910/4793/19, а тому розрахунок є обґрунтованим.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує про наявну заборгованість за договором. Але вказує на дії Порядку розподілу коштів з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання постачальника "останньої надії" та операторів системи розподілу, затвердженому Постановою НКРЕКП №26 від 18.01.2019, та зазначає, що не має можливості розраховуватися з оператором системи розподілу, поки діє Порядок розподілу коштів, адже кошти від споживачів надходять на рахунки зі спеціальним режимом використання та автоматично перераховуються до Оптового ринку електричної енергії. Вказані твердження не приймаються судом до уваги, оскільки, сторони укладаючи спірний договір визначили свої зобов`язання за договором, які у відповідності до ст.ст. 197, 526 ГК України, повинні виконуватися належним чином.

Наразі, слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення від 27.09.2001р. у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 3665,33 грн 3% річних, 43595,95 грн. пені.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог, в тому числі і в частині позовних вимог провадження за якими було закрито.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 126, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85; ідентифікаційний код 19480600) на користь Публічного акціонерного товариства ''ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО'' (14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Горького (Гонча), буд. 40, ) 3665 (три тисячі шістсот шістдесят п`ять) грн. 33 коп 3% річних, 43595 (сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 95 коп. пені та 14411 (чотирнадцять тисяч чотириста одинадцять) грн. 02 коп. судового збору.

3.В частині стягнення втрат від інфляції у розмірі 8510,02 грн - відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 04.09.2019

Суддя І.В.Усатенко