ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 вересня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/296/19
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

розглянувши заяву Приватного малого підприємства "МЛС" про повернення судового збору (вх. №15320 від 30.08.2019)

у справі №921/296/19

за позовом Приватного малого підприємства "МЛС" (вул. Млинівська, 20, м. Рівне)

до відповідача Державного підприємства "Кременецьке лісове господарство" (вул. Кімова, 26, м. Кременець, Тернопільська область)

про стягнення заборгованості у розмірі 8 995,00 грн.

Встановив:

Приватне мале підприємство "МЛС" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача Державного підприємства "Кременецьке лісове господарство" про стягнення заборгованості у розмірі 8 995,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2019 на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, повернуто позовну заяву Приватному малому підприємству "МЛС" (вул. Млинівська, 20, м. Рівне), без розгляду. Додаток: - позовна заява б/н від 08.05.2019 (вх.№366 від 13.05.2019) і додані до неї документи (в т. ч. копія платіжного доручення №448 від 12.04.2019 про сплату судового збору в сумі 1921,00 грн), всього на 14-ти арк. в тому числі конверт.

В даній ухвалі, судом зазначено наступне, що "В пункті 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору. А тому, суд зазначає, що докази сплати судового збору подаються в оригіналі."

30 серпня 2019 року Приватне мале підприємство "МЛС" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою (вх. №15320) про повернення сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн, відповідно до платіжного доручення №448 від 12.04.2019 при поданні позовної заяви.

Розглянувши заяву заявника про повернення судового збору, суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 (чинна на даний час) визначено порядок повернення сплачених сум судового збору, зокрема статтею 7 Закону врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним. У її застосуванні господарським судам необхідно мати на увазі, зокрема, таке. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. (пп.5.2.).

Згідно частини 5 статті 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Пунктами 1, 2, 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 передбачено, що його розроблено, зокрема, на виконання статті 7 Закону України "Про судовий збір". Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, зокрема, податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства платником подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

При вирішенні питання про повернення коштів з Державного бюджету України суд досліджує докази надходження таких коштів до бюджету тільки з оригіналу платіжного доручення.

Також, підпунктом 2.21 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, в разі повернення заяви, суд може повернути судовий збір при умові подання відповідного клопотання та виключно за наявності оригіналу платіжного документа, яким сплачено такий судовий збір.

Судом встановлено, що до заяви про повернення судового збору заявником не додано оригінал платіжного доручення про сплату судового збору, що унеможливлює вирішення питання про повернення судового збору заявнику, оскільки таке повернення здійснюється лише на підставі оригіналу платіжного доручення.

Частиною 2статті 91 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з ненаданням заявником оригіналу платіжного документа про сплату судового збору, суд відмовляє заявнику у задоволенні заяви про повернення судового збору.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з клопотанням про повернення судового збору із наданням заявником оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст..ст.123, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ПМП "ЛМС" у задоволенні заяви (вх. №15320 від 30.08.2019) про повернення судового збору .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана "10" вересня 2019 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець