ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2019 р. Справа №907/551/14

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Мирутенка О.Л.

Хабіб М.І.

сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України, м. Київ №31-4/513 від 26.04.2019

на постанову Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 (суддя Ушак І.Г.)

у справі №907/551/14

за заявою ініціюючого кредитора: Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Ужгород, Закарпатська область

про банкрутство Державного підприємства "Червона Зірка", с.Кибляри, Ужгородський район, Закарпатська область

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 10.06.2014 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду, 24.03.2015 прийнято постанову про визнання підприємства банкрутом.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.06.2015 зазначену постанову суду про визнання боржника банкрутом скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Ухвалою суду від 30.11.2015 у справі введено процедуру санації боржника; керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Дідича М.А., якого зобов`язано подати розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника, попередньо погодивши його з органом, уповноваженим управляти державним майном - Міністерством аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики), якого, у свою чергу, зобов`язано після одержання проекту плану надати свій висновок про погодження або відмову у погодженні плану санації.

Офіційне повідомлення про введення процедури санації державного підприємства «Червона Зірка» здійснено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України Господарським судом Закарпатської області 03.12.2015 за номером 25848.

Ухвалою від 27.07.2018 зобов`язано керуючого санацією подати суду інформацію щодо стану розроблення плану санації боржника.

15.11.2018 керуючий санацією повідомив суд, що Мінагрополітики відмовлено у погодженні плану санації боржника, з посиланням на те, що такий не схвалений комітетом кредиторів боржника (вих. № 37-27-1-15/3807 від 14.02.2017) та про те, що комітетом кредиторів 16.03.2017 прийнято рішення про перехід до ліквідаційної процедури, з огляду на що клопотав про призначення судового засідання за результатами здійснення процедури санації боржника.

Ухвалою від 21.11.2018 призначено судове засідання за результатами запровадженої процедури санації боржника на 06.12.2018.

Ухвалою суду від 06.12.2018 за клопотанням керуючого санацією для повідомлення Мінагрополітики про прийняте рішення комітету кредиторів судове засідання було відкладено на 23.01.2019.

Приймаючи до уваги, що відповідно до приписів ч. 9 ст. 96 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» призначення ліквідаторів державних підприємств, яким є боржник, здійснюється господарським судом за участю органу, уповноваженого управляти державним майном, яким є у даній справі Мінагрополітики, судом першої інстанції було відкладено вирішення питання переходу до ліквідаційної процедури боржника для з`ясування позиції зазначеного органу з наведеного питання, а також для погодження запропонованої зборами кредиторів боржника кандидатури арбітражного керуючого Дідича М.А. для призначення ліквідатором боржника. У зв`язку із ненадходженням до суду жодних заяв, клопотань, пояснень зазначеного міністерства, при належному повідомленні останнього про дати, час та місце засідань, суд неодноразово відкладав такі засідання (ухвали від 23.01.2019, 25.02.2019).

Суть спору.

22.01.2019 на адресу суду надійшло повідомлення від керуючого санацією Дідича М.А. про проведені 22.01.2019 збори кредиторів боржника з питанням порядку денного - про перехід до наступної судової процедури. За змістом поданого суду протоколу зборами кредиторів від 22.01.2019 було прийнято рішення про припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та запропоновано кандидатуру арбітражного керуючого Дідича М.А. для виконання повноважень ліквідатора боржника.

Керуючий санацією Дідич М.А. зазначив, що надісланий до Мінагрополітики проект плану санації розроблений арбітражним керуючим та інвестором Русином А.А., Міністерством не був погоджений через відсутність схвалення його комітетом кредиторів боржника. Разом з тим, комітет кредиторів, як і раніше (у 2015 році та 2017 році) притримується своєї позиції щодо доцільності визнання боржника банкрутом з огляду на те, що підприємство не веде активної господарської діяльності, у підприємства відсутні виробничі фонди, не врегульовано питання порядку використання інвестором земельних угідь. Пояснив, що Мінагрополітики належним чином було повідомлене про проведення зборів кредиторів 22.01.2019, однак участі свого представника у зборах не забезпечило та не надало будь-яких письмових пояснень власної позиції як органу уповноваженого управляти державним майном щодо подальшого провадження у справі про банкрутство боржника.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 у справі №907/551/14 припинено процедуру санації ДП «Червона Зірка» та припинено повноваження керуючого санацією підприємства арбітражного керуючого Дідича М.А.; визнано банкрутом ДП «Червона Зірка»; відкрито ліквідаційну процедуру щодо ДП «Червона Зірка»; призначено ліквідатором ДП «Червона Зірка» арбітражного керуючого Дідича М.А.

Постанова суду мотивована тим, що наявність непогашених грошових вимог кредиторів та відсутність схваленого та погодженого плану санації, пропозицій щодо укладання мирової угоди у справі є підставою для визнання неспроможності боржника відновити свою платоспроможність не інакше як через застосування ліквідаційної процедури. В частині призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Дідича М.А. постанова суду обґрунтована тим, що така кандидатура була запропонована комітетом кредиторів, а Мінагрополітики не заперечило проти наведеної кандидатури.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Мінагрополітики подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію санації боржника. У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає, що наявне майно та земельні ділянки, що обліковуються за ДП «Червона зірка», дає можливість відновити економічний та виробничий потенціал боржника. Скаржник також зазначає, що перебування нерухомого майна боржника у занедбаному стані та яке практично знищено свідчить про неналежне виконання обов`язків керуючого санацією Дідичем А.М., а отже, і призначення його ліквідатором боржника є неприпустимим. Апелянт стверджує, що визнаючи боржника банкрутом, за яким закріплено земельні ділянки сільськогосподарського призначення та який володіє майном вартістю вдвічі більшою за кредиторські вимоги, є порушенням Закону про банкрутство.

Арбітражним керуючим подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить постанову місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що підприємство «Червона зірка» не здійснює свою діяльність близько 10 років, у підприємства відсутня будь-яка сільськогосподарська техніка, а перелік нерухомого майна, який наведено скаржником у апеляційній скарзі, є або відсутнє, або являє собою лише руїни. При цьому арбітражний керуючий зазначає, що Мінагрополітики як орган влади, в підпорядкуванні якого знаходиться підприємство, давно усунулось від вирішення будь-яких проблем боржника, що підтверджується також фактом ігнорування судових засідань, на яких розглядалось питання подальшого провадження у справі про банкрутство. Арбітражний керуючий вказує, що після повернення із Мінагрополітики плану санації без погодження, інвестор, який був зазначений у плані санації, відмовився від інвестування в ДП «Червона зірка».

Арбітражним керуючим подано клопотання №02-15/52 від 13.08.2019 про долучення до матеріалів справи документів щодо перевірки дотримання вимог земельного законодавства на об`єкті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання.

Інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Оцінка суду.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Приписами ст. 96 Закону про банкрутство встановлено, зокрема, що Кабінет Міністрів України вживає заходів для запобігання банкрутству державних підприємств, визначає оптимальні шляхи відновлення їх платоспроможності та координує дії відповідних органів виконавчої влади. Органи виконавчої влади приймають рішення щодо: доцільності надання державної підтримки неплатоспроможним підприємствам; розроблення заходів, спрямованих на забезпечення захисту інтересів держави і вибору оптимальних шляхів реструктуризації та погашення боргових зобов`язань; проведення аналізу фінансового стану боржника, його санації та погодження плану санації; доцільності виключення відповідних суб`єктів господарювання з переліку підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації та застосуванню до них процедури санації чи ліквідації.

У разі якщо боржник є державним підприємством, господарський суд залучає до участі у справі про банкрутство представників органу, уповноваженого управляти державним майном, з повідомленням про відкриття провадження у справі про банкрутство такого підприємства.

У разі відкриття провадження у справі про банкрутство державного підприємства, участь у зборах кредиторів та роботі комітету кредиторів можуть брати з правом дорадчого голосу представники органу, уповноваженого управляти державним майном.

Призначення керуючих санацією, ліквідаторів державних підприємств, здійснюється господарським судом за участю органу, уповноваженого управляти державним майном.

Плани санації, мирові угоди та переліки ліквідаційних мас та зміни і доповнення до них у справах про банкрутство державних підприємств, підлягають погодженню з органом, уповноваженим управляти державним майном. У разі відсутності такого погодження план санації та мирова угода затвердженню господарським судом не підлягають, а включене до переліку ліквідаційної маси майно банкрута не може бути реалізованим.

Копії судових рішень у провадженнях у справах про банкрутство державних підприємств надсилаються органу, уповноваженому управляти державним майном.

Статтею 29 Закону про банкрутство визначено, що протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією у випадках, передбачених цим Законом, зобов`язаний подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника.

Керуючий санацією зобов`язаний попередньо погоджувати план санації державних підприємств з органом, уповноваженим управляти державним майном. Цей орган у десятиденний строк з дня одержання проекту плану санації зобов`язаний його розглянути та надати свій висновок про погодження або відмову у погодженні плану санації.

План санації боржника повинен передбачати погашення вимог кредиторів з урахуванням черговості, встановленої цим Законом. План санації вважається схваленим, якщо він підтриманий на засіданні комітету кредиторів більш як половиною голосів кредиторів - членів комітету кредиторів.

Комітет кредиторів може прийняти одне з таких рішень: схвалити план санації та подати його до господарського суду; відхилити план санації і звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; відхилити план санації, звернутися до господарського суду з клопотанням про усунення арбітражного керуючого від виконання ним обов`язків керуючого санацією та про призначення нового керуючого санацією в порядку, встановленому цим Законом.

Господарський суд затверджує схвалений та погоджений план санації боржника і виносить ухвалу про затвердження плану санації.

Якщо протягом шести місяців з дня винесення ухвали про санацію до господарського суду не буде поданий план санації боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури відповідно до цього Закону.

Як підтверджується матеріалами справи, щодо боржника Державного підприємства «Червона зірка» було введено процедуру санації як систему заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямованої на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.

При цьому, з огляду на те, що боржник є державним сільськогосподарським підприємством, основним доходом якого було вироблення та переробка сільськогосподарської продукції, при розгляді справи застосовуються приписи ст.ст. 86, 96 Закону про банкрутство, які передбачають особливості банкрутства відповідно сільськогосподарських підприємств та державних підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи арбітражним керуючим - керуючим санацією Дідичем М.А. було розроблено план санації боржника та надіслано його для попереднього погодження Мінагрополітики як органу уповноваженому управляти державним майном, оскільки боржник є державним сільськогосподарським підприємством.

Зазначений орган відмовив у погодженні плану санації, посилаючись на відсутність схвалення такого комітетом кредиторів боржника (вих. № 37-27-1-15/3807 від 14.02.2017).

Місцевим господарським судом встановлено, що протягом періоду санації Мінагрополітики як органом виконавчої влади не вживалися заходи для запобігання банкрутству боржника, не визначалися оптимальні шляхи відновлення його платоспроможності, не приймалися рішення щодо доцільності надання державної підтримки боржнику; розроблення заходів, спрямованих на забезпечення захисту інтересів держави і вибору оптимальних шляхів реструктуризації та погашення боргових зобов`язань; проведення аналізу фінансового стану боржника, його санації та погодження плану санації.

Кредитори боржника на засіданні комітету кредиторів, яке відбулося 16.03.2017, як і в 2015році, посилаючись на те, що підприємство-боржник не працює більше п`яти років, сільгоспугіддя прийшли в занепад, держава в особі Мінагрополітики не забезпечує та не сприяє діяльності державного підприємства, прийняли рішення про звернення до суду з клопотанням про припинення процедури санації боржника, визнання його банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури

Як видно із наявних у справі матеріалів, судом затверджено реєстр вимог кредиторів до боржника на загальну суму 1 262 050,00 грн., відповідно до проведеної інвентаризації виявлено 14 об`єктів нерухомого майна (корівник, кормоцех, сторожова будка, цех переробки, консервний цех, біоочисні споруди, кукурудзосховище, заправка, центральна контора, матеріальний склад, зерно площадка, силосна траншея, башня Рожновського) загальною вартістю згідно даних обліку станом на липень 2018 рік - 2299777,00 грн. Всі зазначені об`єкти, що були введені в експлуатацію протягом 1958-1990рр. за даними інвентаризації знаходяться у вкрай занедбаному стані, практично знищені.

22.01.2019 відбулися збори кредиторів боржника на яких, виходячи з відсутності пропозицій від можливих інвесторів та у зв`язку зі значним обсягом кредиторської заборгованості одноголосно було прийнято рішення звернутись до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом, відкриття щодо нього ліквідаційної процедури та запропоновано кандидатуру арбітражного керуючого Дідича М.А. для виконання повноважень ліквідатора боржника.

Як підтверджується матеріалами справи, керуючий санацією належним чином повідомив Мінагрополітики про дату проведення зазначених зборів кредиторів, однак зазначений орган не забезпечив участі уповноважених представників у зборах кредиторів, не надав будь-яких пояснень з приводу питань, що розглядалися на цих зборах.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками процесу, наявність передбачених законом підстав для визнання боржника - державного підприємства «Червона зірка» - банкрутом та відкриття стосовно нього ліквідаційної процедури, оскільки документально підтверджено відсутність достатніх активів для задоволення вимог кредиторів, відсутні пропозиції можливих інвесторів та пропозиції щодо санації боржника, встановлено, що господарська діяльність боржником не ведеться та фінансова можливість для її відновлення відсутня, а вимоги кредиторів залишились непогашеними.

Наявність непогашених грошових вимог кредиторів та відсутність схваленого та погодженого плану санації, пропозицій щодо укладання мирової угоди у справі є підставою для визнання неспроможності боржника відновити свою платоспроможність не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону про банкрутство у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

У ч. 1 ст. 40 Закону про банкрутство встановлено, що у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Законом, з числа арбітражних керуючих, якщо інше не передбачено цим Законом.

Керуючий санацією боржника арбітражний керуючий Дідич М.А. подав до суду заяву про надання згоди на призначення його ліквідатором по даній справі.

Інших пропозиції щодо кандидатури ліквідатора не надходило, в тому числі, від Мінагрополітики як органу уповноваженого управляти державним майном.

Відповідно до ст. 114 Закону про банкрутство кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом. Під час призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) господарський суд не пов`язаний з кандидатурами арбітражних керуючих, запропонованими комітетом кредиторів, та має право призначити арбітражного керуючого самостійно.

За наведених обставин, оскільки комітет кредиторів запропонував кандидатуру арбітражного керуючого Дідича М.А. для призначення його ліквідатором боржника, Мінагрополітики не заперечило проти наведеної кандидатури, арбітражний керуючий Дідич М.А. надав згоду та повідомив, що не належить до жодної із категорій осіб, визначених у ч. 2 ст. 114 Закону; судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Дідича М.А.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, постанова місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Постанову Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 у справі №907/551/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України, м. Київ - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.09.2019.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

М.І. Хабіб