ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2019 р. м. Київ

Справа № 911/1480/18

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Щербакової В.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Регіон Сервіс Груп до Громадської організації Садівницьке товариство Економіст про усунення перешкод у користуванні майном, за участю від:

позивача ОСОБА_1 (ордер серії КС №609960);

відповідача не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Регіон Сервіс Груп (далі ТОВ Регіон Сервіс Груп) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Громадської організації Садівницьке товариство Економіст (далі - ГО СТ Економіст) та просить:

- зобов`язати ГО Садівницьке товариство Економіст усунути перешкоди ТОВ Регіон Сервіс Груп у користуванні земельними ділянками шляхом надання безперешкодного доступу по території ГО СТ Економіст до земельних ділянок, які належать товариству, з кадастровими номерами :04:006:0518, :04:006:0520, :04:006:0519, НОМЕР_1 :04:004: НОМЕР_2 (у позові допущена описка у останніх цифрах кадастрового номеру відповідної земельної ділянки, про що повідомив представник позивача у підготовчому засіданні), :04:006:0514 та земель загального користування за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с/рада Гнідинська;

- демонтувати залізні розсувні ворота, встановлені навпроти безхазяйної бетонної дороги та бетонну огорожу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем його права користування як законного власника відповідних земельних ділянок. Так, позивач вказує на те, що його 16.06.2018 не було допущено до вказаних земельних ділянок, які належать йому на праві приватної власності, а проїзд до вказаних земельних ділянок перекрито воротами (т.1 а.с.3-5).

Ухвалою від 25.07.2018 судом відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 29.08.2018, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (т.1 а.с.1-2).

29.08.2018, у встановлений судом строк, відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач у задоволенні заявлених вимог просить відмовити.

Заявлені позивачем вимоги відхилені з огляду на те, що:

- не надано доказів того, що земельні ділянки позивача знаходяться на території відповідача або межують з цією територією;

- фактично, шляхом накладення на Публічну кадастрову карту, встановлено, що земельні ділянки відповідача накладаються на земельні ділянки, що є приватною власністю і належать членам ГО СТ Економіст, а земельна ділянка :04:006:0519 виділена для будівництва дитячого майданчика;

- земельна ділянка з кадастровим НОМЕР_3 відсутня на Публічній кадастровій карті;

- земельна ділянка, яка виділена ГО СТ Економіст відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 має цільове призначення для розміщення колективних садів, а позивачем, придбана земельна ділянка для сільськогосподарської діяльності;

- надана ГО СТ Економіст земельна ділянка розподілена на 187 земельних ділянок між членами та знаходиться під охороною шляхом встановлення бетонного забору та металевих воріт, що є власністю ГО СТ Економіст (т.1 а.с.70-73).

29.08.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 19.09.2018 та встановлено строки для подання відповіді на відзив та заперечення, про що прийнято ухвалу, занесену до протоколу підготовчого судового засідання (т.1 а.с.93-94).

У відповіді на відзив, що надійшла від позивача у строк, встановлений судом, позивач зазначає, що придбав земельні ділянки з кадастровими номерами :04:00660518, :04:006:0520, :04:006:0519, НОМЕР_5 на підставі договорів купівлі-продажу від 15.06.2018 і набув на них право власності. При цьому, позивач вказує, що відповідно до Інформаційної довідки від 12.09.2018 з Державного земельного кадастру не підтверджена інформація щодо належності прав на такі земельні ділянки іншим особам та відносно таких земельних ділянок відсутні обмеження. Як вказує позивач, наявність бетонної огорожі та воріт унеможливлює прохід та проїзд позивачу до належних йому земельних ділянок (т.1 а.с.97-99).

Відповідач у справі ГО СТ Економіст правом надати заперечення не скористалась.

У підготовчому засіданні 19.09.2018 оголошувалась перерва до 03.10.2018, про що прийнято ухвалу, занесену до протоколу. При цьому суд запропонував учасникам висловити свою думку у письмовому вигляді щодо необхідності призначення у справі судової експертизи (т.1 а.с.113-114).

03.10.2018 підготовче засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю складу суду. Ухвалою від 08.10.2019 підготовче засідання призначено на 19.10.2018 (т.1 а.с.119).

16.10.2018 позивач висловив письмово свою думку про те, що проводити у даній справі земельно-технічну експертизу не має необхідності з огляду на те, що у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують право власності позивача на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 ;04;006;0518, :04:006:0520, :04:006:0519, :04 НОМЕР_6 004 НОМЕР_6 0211 та підтверджують їх місцезнаходження на території ГО «СТ Економіст» (т.1 а.с.120-121).

Відповідач правом висловити у письмовій формі свою думку щодо призначення у даній справі судової експертизи не скористався.

Ухвалою від 19.10.2018 у даній справі судом призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; зупинено провадження у справі ( т.1 а.с.136-140).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 ухвала Господарського суду Київської області від 19.10.2018 залишена без змін (т.1 а.с.173-183).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ Регіон Сервіс Груп на ухвалу Господарського суду Київської області від 19.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 (т.1 а.с.191-193).

18.02.2019 справа направлена до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (т.1 а.с.216).

Ухвалою від 24.05.2019 судом задоволено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів в обсязі додаткових доказів, які надійшли від учасників справи; провадження у справі зупинено (т.2 а.с.93-95).

15.07.2019 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України повернуто справу без проведення експертизи, оскільки така експертиза не оплачена (т.2 а.с.155).

Ухвалою суду від 16.07.2019 провадження у справі поновлено та призначено проведення підготовчого засідання на 26.07.2019 (т.2 а.с.56-57).

26.07.2019 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 27.08.2019 (а.с.170-172).

Про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлено позивача в особі його представника під розписку (т.2 а.с.173).

Відповідачу направлена копія ухвали суду від 26.07.2019 з метою повідомлення про час, дату та місце судового засідання на його адресу, вказану у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.07.2019 (т.1 а.с.166-168), що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень (т.2 а.с.196-200). При цьому, станом на 27.08.2019 адреса відповідача, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 27.08.2019, не змінювалась (т.2 а.с.189-191).

Окрім того, ухвали суду від 16.07.2019, 26.07.2019 зареєстровані за №№83258706, 83058381 та опубліковані у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

20.08.2019 позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник позивача в період з 23.08.2019 по 05.09.2019 буде знаходитись у відпустці. Однак, у судове засідання 27.08.2019 з`явився представник позивача, у зв`язку з чим клопотання позивача про відкладення розгляду справи залишено судом без розгляду.

Представник відповідача в судове засідання 27.08.2019 не з`явився про причини неявки суд не повідомив.

Позивачем у судовому засіданні 27.08.2019 підтримано заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

15.06.2018 між ТОВ «Обрій-люкс» (продавець) та ТОВ «Регіон Сервіс Груп» (покупець) укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок, які посвідчені нотаріально (т.1 а.с.44-53). Відповідно до вказаних договорів, об`єктами купівлі-продажу є земельні ділянки на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області з кадастровими номерами:

НОМЕР_7 , площею 0,5089га (т.1 а.с.44-45);

НОМЕР_1 :04:004: НОМЕР_2 , площею 0,1000га (т.1 а.с.46-47);

НОМЕР_1 :04:006: НОМЕР_8 , площею 0,0474га (т.1 а.с.48-49);

НОМЕР_1 :04:006: НОМЕР_9 , площею 0,1000га (т.1 а.с.50-51);

НОМЕР_1 :04:006: НОМЕР_10 , площею 0,1417га (т.1 а.с.52-53).

Право власності на відповідні земельні ділянки 15.06.2018 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчать витяги (т.1 а.с.39-43).

Згідно чч.1, 4 ст. 334 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

У відповідності до ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України (далі ЗК України), норми якого є спеціальними, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як визначено ч.9 ст.18 вказаного Закону, датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Враховуючи зазначене, позивач є власником вищевказаних земельних ділянок з моменту реєстрації права власності на них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У поданому позові позивач вказує, що відповідач ГО СТ «Економіст» перешкоджає у користуванні відповідним майном - не надає доступу до відповідних земельних ділянок, оскільки дорога, яка проходить до належних товариству земельних ділянок, перекрита ГО «СТ «Економіст» залізними розсувними воротами і парканом.

На підтвердження перешкод позивач надав акт №16/06-18 від 16.06.2018, до якого долучено матеріали фотозйомки, складений директором та представником ТОВ «Регіон Сервіс Групп» , у якому зазначено про наявність перешкод паркану та залізних розсувних воріт (т.1 а.с.14-15).

Предметом спору у даній справі є спірні правовідносини право позивача вимагати усунення перешкод у здійсненні ним правомочностей власника, а саме права користуватись відповідними земельними ділянками та наявність у відповідна обов`язку не чинити такі перешкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Отже, дослідження наявності факту порушеного права або охоронюваного законом інтересу входить до предмету доказування у будь-який господарській справі.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як визначено ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, позивач як власник відповідного майна зазначених земельних ділянок має права вимагати усунення перешкод у користуванні таким майном, якщо такі перешкоди вчиняються певними особами.

Разом з тим, у даній справі не встановлено на підставі належних та допустимих доказів факти вчинення перешкод у користуванні такими земельними ділянками відповідачем, а саме обмеження доступу до них встановленими відповідачем парканом та залізними розсувними воротами.

Так, у поданому відзиві відповідач визнає факт встановлення паркану та залізних розсувних воріт та вказує, що вони встановлені у межах земельної ділянки, яка надана у постійне користування.

На підтвердження відповідного факту, відповідачем надано державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 10.12.2001, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №412 (т.1 а.с.74-75).

Відповідно до вказаного акту, СТ «Економіст» надано у постійне користування земельну ділянку площею 23,3531га для розміщення колективних садів на підставі рішення Гнідинської сільської ради народних депутатів від 27.09.2001 №77.

Як вбачається зі статуту відповідача (т.1 а.с.82-88), ГО СТ Економіст здійснює свою діяльність на земельній ділянці 23,35га, кількість ділянок 187, що виділена СТ Економіст рішенням №77 від 27.09.2001 Гнідинською сільською радою Бориспільського району Київської області.

ЗК України набрав чинності з 01.01.2002 відповідно до п.1 розділу ІХ його Прикінцевих положень, тобто після видачі відповідного акту.

Як визначено пп.6,7 розділу Х Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2005 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них; громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

В силу чч.1,4,6 ст.35 ЗК України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва; землі загального користування садівницького товариства є його власністю; до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами та іншими об`єктами загального користування; приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Припинення прав на землю відбувається на підставах, встановлених чинним законодавством.

При цьому, у поданому відзиві (т.1 а.с.70) відповідач зазначив, що позивач не надав доказів того, що його земельні ділянки знаходяться на території товариства або межують з такою територією, а також зазначив (а.с.71), що невідомо, де знаходяться відповідні земельні ділянки і чи межують вони із землями ГО СТ «Економіст». Окрім того, відповідач зазначив, що при накладенні земельних ділянок позивача на Публічну кадастрову карту встановлено, що вони накладаються на межі земельних ділянок членів товариства фізичних осіб.

З урахуванням зазначеного у відзиві, не можливо погодитись з позицією позивача, що відповідач визнав той факт, що земельні ділянки позивача знаходяться на території товариства.

В силу ч.1 ст.75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зважаючи на суперечливість позиції відповідача, викладеній у відзиві, а також зважаючи на те, що акт від 16.09.2018 складено директором та представником позивача, тобто особами заінтересованими у певному результаті вирішення спору, а також враховуючи те, що суду не відомо чи правильно накладені межі земельних ділянок позивача на земельну ділянку, надану СТ «Економіст» у постійне користування відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 10.12.2001, яка не має кадастрового номеру, а також чи дійсно такі земельні ділянки знаходяться у межах, огороджених відповідачем парканом, у даній справі ухвалою суду від 19.10.2018 призначено судову земельно-технічну експертизу. При цьому, судом також враховано, що яким чином позивач визначив, що його земельні ділянки знаходяться у межах території відповідача також невідомо.

Проте, судова експертиза не проведена, оскільки позивачем не здійснено її оплату, хоча такий обов`язок покладався саме на відповідну особу.

При цьому, у листі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.07.2019 №5282/19-41 зазначено, що за наданих документів можливо було б провести дослідження та надати висновок по питаннях, які поставлені на вирішення судової земельно-технічної експертизи, однак. оскільки оплата експертизи не проведена, ухвала суду залишена без виконання (т.2 а.с.155).

Отже, не подання відповідачем документів, які суд, зважаючи на клопотання експерта, зобов`язував відповідача подати, не були перешкодою для проведення відповідної експертизи, однак, не виконання позивачем вимог щодо оплати такої експертизи унеможливили її проведення.

Згідно ч.4 ст.102 ГПК України, у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог, оскільки обставини знаходження земельних ділянок відповідача на території, яку огородив відповідач, не доведені, отже, не доведено факту порушення права позивача на користування земельними ділянками, які він набув у власність. За таких обставин, у задоволенні заявлених вимог суд відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Регіон Сервіс Груп (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21; ідентифікаційний код 41460629) до Громадської організації Садівницьке товариство Економіст (08340, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гнідин, 5 км; ідентифікаційний код 26246359) про зобов`язання Громадської організації «Садівницьке товариство «Економіст» усунути перешкоди у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон Сервіс Груп» земельними ділянками, а саме надання безперешкодного доступу по території Громадської організації «Садівницьке товариство «Економіст» до земельних ділянок з кадастровими номерами :04:006:0514, :04:004:0211, :04:006:0518, :04:006:0519, :04: НОМЕР_11 0520 та земель загального користування (розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/р Гнідинська), демонтування залізних розсувних воріт та бетонної огорожі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.09.2019.

Суддя А.Р. Ейвазова