УХВАЛА

10 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/3212/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Пєскова В.Г., Огородніка К.М.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Авто"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018

та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019

за позовом третьої особи з самостійними позовними вимогами: Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське", м. Дніпро

у справі №904/3212/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Авто", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м.Дніпро

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національний банк України, м.Київ

про визнання продовженим договору оренди та зобов"язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 12.11.2018 у справі №904/3212/18, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Коновалівське" була повернута без розгляду.

12.08.2019 ТОВ "Бізнес-Авто" звернулось через суд апеляційної інстанції до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019 у справі №904/3212/18, в якій просить суд поновити строк на касаційне оскарження, скасувати оскаржувані судові рішення, передати зустрічну позовну заяву на розгляд суду першої інстанції.

На підставі п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України), супровідним листом №904/3212/18/7744/19 від 20.08.2019 Центральний апеляційний господарський суд направив вказану касаційну скаргу разом зі справою №904/3212/18 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3212/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жуков С.В., суддя - Ткаченко Н.Г., суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 04.09.2019.

У зв`язку з відпусткою суддів Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3212/18 визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. - головуючий, Пєсков В.Г., Огороднік К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2019.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ТОВ "Бізнес-Авто", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами абзацу 2 частини 2 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, зокрема, з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, встановлене законодавством обмеження права на касаційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначає, що в даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019 у справі №904/3212/18, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 про повернення позовної заяви без розгляду на підставі ст. ст. 49, 174, 180 ГПК України.

Разом з тим, касаційна скарга ТОВ "Бізнес-Авто" не містить доводів, зважаючи на які, суд міг би визнати, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зважаючи на викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Бізнес-Авто" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019 у справі №904/3212/18 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 293 ГПК України.

Крім того, судом касаційної інстанції встановлено, що ТОВ "Бізнес-Авто" не вперше оскаржує судові рішення у справі, а саме ухвалу суду (залишену без змін постановою суду апеляційної інстанції) про повернення позовної заяви чи ухвалу суду про повернення апеляційної скарги, подаючи касаційні скарги із недоліками, без додержання вимог щодо їх форми і змісту відповідно до приписів процесуального законодавства, а тому такі дії сторони у справі перешкоджають розгляду цієї справи по суті та не можуть бути залишені без реагування касаційного суду.

За приписами частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 цієї статті Кодексу наведено перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню господарського судочинства, проте не встановлює виключного переліку дій, які можуть розцінюватися судом як зловживання правом.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Відповідно ч.4 ст. 43 ГПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Частиною 1 статті 131 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що при зловживанні в подальшому процесуальними правами сторони у справі, зокрема вчинення дій щодо перешкоджання розгляду справи по суті, до скаржника - ТОВ "Бізнес-Авто" буде застосовано заходи процесуального примусу, передбачені нормами ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає також за необхідне клопотання ТОВ "Бізнес-Авто" про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019 у справі №904/3212/18 залишити без розгляду.

Керуючись статтями 234, 235, 287, абзацом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №904/3212/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю " Бізнес-Авто" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019 у даній справі.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами на 7-ми аркушах надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.Г. Пєсков

К.М. Огороднік