РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019Справа № 910/7601/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 73884,00 грн.

Представники:

від позивача: Драченко В.В.

від відповідача: Ситайло Н.В.; Шукліна О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 73884,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно збільшено розмір плати за використання власних вагонів за електронною заявкою позивача, внаслідок чого з позивача додатково в односторонньому порядку стягнуто плату у розмірі 73884,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі № 910/7601/19 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого позивач просить суд: витребувати у відповідача належним чином завірені копії електронних доказів, а саме: додатковий План перевезення за формою ГУ-12 від 22.03.2018 року; електронну заявку на подачу вантажних вагонів по відправці № 34254300; витяг з Архіву списку узгодження електронної заявки на подачу вантажних вагонів по відправці № 34254300; пам`ятки про подачу вагонів від 25.03.2018 року № 65, від 26.03.2018 року № 66 та 67; електронну накладну № 34254300 від 26.03.2018 року; витяг з Реєстру перевізних документів по відправці № 34254300; перелік № 20180327 від 27.03.2018 року; перелік № 20181213 від 13.12.2018 року; витребувати у відповідача офіційну інформацію щодо визначення підстав та критеріїв віднесення вантажної відправки до категорії маршрутного відправлення станом на 22 березня 2018 року.

За змістом ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Суд зазначає, що виходячи з предмету та підстав позову, клопотання позивача про витребування доказів є обґрунтованим, тому вказане клопотання підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; витребувати у відповідача: належним чином завірені копії електронних доказів, а саме: додатковий План перевезення за формою ГУ-12 від 22.03.2018 року; електронну заявку на подачу вантажних вагонів по відправці № 34254300; витяг з Архіву списку узгодження електронної заявки на подачу вантажних вагонів по відправці № 34254300; пам`ятки про подачу вагонів від 25.03.2018 року № 65, від 26.03.2018 року № 66 та 67; електронну накладну № 34254300 від 26.03.2018 року; витяг з Реєстру перевізних документів по відправці № 34254300; перелік № 20180327 від 27.03.2018 року; перелік № 20181213 від 13.12.2018 року; офіційну інформацію щодо визначення підстав та критеріїв віднесення вантажної відправки до категорії маршрутного відправлення станом на 22 березня 2018 року.

01.07.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про здійснення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, у зв`язку зі складністю та важливістю даної справи.

Відповідно до положень частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи клопотання позивача, суд приходить до висновку щодо доцільності розгляду справи № 910/7601/19 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та задовольняє зазначене клопотання позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 суд ухвалив: розгляд справи № 910/7601/19 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання призначити на 30.07.2019.

11.07.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечив проти задоволення позову вказуючи на необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Грейнсвард», оскільки позивачем не було подано плану перевезень вантажів маршрутами за встановленою формою ГУ-114 (документ, з якого вбачається необхідність замовника в одержанні вагонів однією партією в кількості, необхідній для формування маршруту (не менше 50 вагонів)), тому відповідачем правомірно донараховано та списано з особового рахунку позивача грошові кошти у розмірі 73884,00 грн. за використання власних вагонів перевізника у зв`язку із застосуванням нормативної кількості кілометрів за одну добу як для групової (вагонної), а не маршрутної відправки, оскільки за накладною № 34254300 від 26.03.2018 було відправлено 47 вагонів.

18.07.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві й наголошує на тому, що перелік документів, зазначених у договорі № 07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018 є вичерпним та не містить серед інших документа за формую ГУ-114, тому документи подані позивачем, а саме додаткове замовлення (план перевезення) форми ГУ-12 на подачу вантажних вагонів у кількості 54 шт. згідно плану перевезень №911548 є належними документами для формування маршрутної відправки.

30.07.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач зазначив, що відсутність документу форми ГУ-114 у переліку, що міститься в договорі № 07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018 не свідчить про відсутність обов`язку замовника послуг оформлювати останній, оскільки такий обов`язок встановлений Правилами планування перевезень вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованих Міністерством юстиції України 29.12.2000 за № 1030/7318.

У судове засідання 30.07.2019 прибули представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні оголошено перерву до 03.09.2019.

30.08.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 03.09.2019 прибули представники сторін.

У судовому засіданні 03.09.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (замовник; позивач) укладено договір про надання послуг № 07153/ПЗ-2018 (Договір).

Предметом договору є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою (п. 1.1 Договору).

Пунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.6 Договору встановлено такі обов`язки замовника: надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через АС «Месплан»; за три доби до дати навантаження вагонів проставляти або організовувати проставлення електронної заявки на подачу вантажних вагонів відповідно до плану перевезень; оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Замовник має право відмовитися від прийняття вагонів у випадках, якщо виключається можливість використання замовником вагонів під перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, або таких, що надані без заявки замовника (п. 2.2.3 Договору).

Пунктами 2.3.1, 2.3.2 Договору встановлено такі обов`язки перевізника: розглядати замовлення замовника на перевезення вантажів. Узгоджувати замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах замовника. Узгоджувати, у разі можливості, замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах перевізника. Погодження замовлення не породжує безумовний обов`язок для перевізника виконати перевезення; приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах перевізника), надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «МЕСПЛАН», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

Відмовити в погодженні планів перевезень вантажів у разі відсутності у перевізника технічної або технологічної можливості здійснити таке перевезення. Така відмова здійснюється через систему АС «Месплан». Виконувати погоджені заявки замовника на перевезення у вагонах перевізника по мірі можливості (п. 2.4.2 Договору).

Пунктами 3.1, 3.2 Договору встановлено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками та тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника тарифів. Розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів а вагонів для проїзду цих бригад) складається з: плати за перевезення навантаження вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Пунктом 4.10 Договору встановлено право перевізника у разі виявлення неправильного нарахування платежів здійснити перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові кошти.

Сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються інформаційні системи, в тому числі: АС Клієнт УЗ, АС Месплан, ПАК АЕДО (програмно-апаратний комплекс «Архів електронного документообігу залізничного транспорту» з комплексною системою захисту інформації у відповідності до вимог законодавства України). Електронний документообіг між перевізником та замовником передбачає: оформлення наступних документів з накладанням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП): замовлення на перевезення вантажів форми ГУ-12; накладна та супроводжувальні документи при перевезенні у внутрішньому сполученні, накладна УМВС при перевезенні порожніх власних вагонів між Україною, Російською Федерацією та Республікою Білорусь; податкова накладна; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної.

Можливість оформлення наступних документів з накладанням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП): відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46; відомість плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а; повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами; накопичувальна картка зборів за роботи (послуги) та штрафів форми ФДУ-92; відомість плати за користування контейнерами форми ГУ-46к; пам`ятка про видачу/приймання контейнерів; повідомлення про прибуття вантажу; повідомлення про подавання вагонів; заява про переадресування вантажу; облікова картка; зведена відомість; договір про надання послуг і додатки до нього (п. п. 8.1, 8.2 Договору).

Відповідно до п. 12.1 Договору договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018.

Судом встановлено, що 22.03.2018 позивачем через АС «Месплан» було подано додаткове замовлення (план перевезення) форми ГУ-12. Вид плану - додатковий, номер плану - 911548, станція відправлення - Старокон ІІ (337506), станція призначення - Чорноморська (403002), тип вагонів - зерновози (ЗРВ), кількість вагонів - 54.

Відповідно до витягу з Архіву списку узгодження по плану перевезень № 911548 з ПАК «АЕДО» 22.03.2018 відповідачем погоджено електронну заявку позивача.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання вказаної електронної заявки позивача було надано вагони у кількості 47 штук (відповідно до пам`яток форми ГУ-45 № 65 від 25.03.2018, № 66 від 26.03.2018, № 67 від 26.03.2018), які після навантаження відправлено зі станції Старокон ІІ до станції Чорноморська (накладна № 34254300 від 26.03.2018).

Позивач зазначає, що відповідно до умов договору про надання послуг № 07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018 відповідачем списано плату з особового рахунку позивача за перевезення вантажу у розмірі 959285,76 грн. (з ПДВ) (відповідно до переліку № 20180327 від 27.03.2018), яка складається з плати за перевезення навантажених вагонів перевізника, компенсації витрат на перевезення вагонів у порожньому стані та плати за використання вагонів перевізника.

Разом з тим, відповідно до переліку № 20181213 від 13.12.2018 відповідачем здійснено коригування сум нарахованих платежів за минулі періоди та додатково стягнуто з позивача плату у розмірі 73884,00 грн. (з ПДВ). Розмір плати було збільшено за використання власних вагонів перевізника у зв`язку із застосуванням нормативної кількості кілометрів за одну добу не як для маршрутної, а як для групової (вагонної) відправки.

Позивач не погоджується з таким донарахуванням та вважає його безпідставним, оскільки ним була подана заявка на подачу вантажних вагонів у кількості 54 шт., відтак, нарахування плати за перевезення вантажу має здійснюватися не для групової (вагонної), а для маршрутної відправки, тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 73884,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами статті 311 Господарського кодексу України встановлено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2 Статуту визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Як встановлена судом, між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» було укладено договір про надання послуг № 07153/ПЗ-2018 від 07.02.2018, предметом якого є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Судом було встановлено, що 22.03.2018 позивач через АС «Месплан» подав додаткове замовлення (план перевезення) форми ГУ-12 (вид плану - додатковий, номер плану - 911548, станція відправлення - Старокон ІІ (337506), станція призначення - Чорноморська (403002), тип вагонів - зерновози (ЗРВ), кількість вагонів - 54).

Зазначену заявку по плану перевезень № 911548 погоджено відповідачем 22.03.2018 (відповідно до даних витягу з Архіву списку узгодження по плану перевезень № 911548 з ПАК «АЕДО»).

Відповідно до п.2 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, перевезення вантажів здійснюється вагонними, дрібними, контейнерними, груповими або маршрутними відправками.

Відповідно до п.1.2 Правил планування перевезень вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, перевезення вантажів залізницями здійснюються на підставі договорів про організацію перевезень за місячними планами, за пред`явленням, за окремими замовленнями відправників (вантажовласників або за їх дорученням - експедиторських організацій).

Пунктом 2.1 Правил планування перевезень вантажів встановлено, що місячне планування перевезень вантажів у межах України, на експорт у треті країни та країни СНД, у Латвійську Республіку, Литовську Республіку та Естонську Республіку (далі - країни Балтії) здійснюється на підставі замовлень відправників у порядку, встановленому цими Правилами.

Відповідно до пункту 7.1.1. Правил планування перевезень вантажів, планування перевезення вантажів у межах України здійснюється з використанням автоматизованої системи документообігу (далі - АС МЕСПЛАН) відповідно до Правил та цього Порядку.

З урахуванням пункту 7.1.7. Правил планування перевезень вантажів, основними реквізитами плану є : вид плану; дата надання замовлення; станція відправлення; відправник; станція призначення; код вантажу; вантажоодержувач; кількість вагонів; кількість тон.

Згідно з п. 2.5. Правил планування перевезень вантажів разом з проектом місячного плану на перевезення вантажів відправники за наявності достатньої кількості вантажу надають управлінням залізниць відправлення плани перевезень вантажів маршрутами за встановленою формою (додаток 4, форма ГУ-114). Календарні плани перевезень вантажів маршрутами можуть коригуватися залізницею за заявою відправника, наданою за дві доби до початку декади. Плани перевезення маршрутами у цілому для залізниці і за родами вантажів затверджуються начальником залізниці з повідомленням начальників дирекцій залізничних перевезень, які в свою чергу доводять ці плани до відома станцій, а станції - до відома відправників. У разі неподання вантажовідправником плану перевезень вантажів маршрутами у встановлений термін або надання плану у занижених (у порівнянні з місячними обсягами) розмірах кількість планових маршрутів встановлює начальник станції. В окремих випадках за заявами вантажовідправників начальник дирекції може дозволити напередодні дня навантаження зміну станції призначення маршруту у межах передбаченого планом перевезень залізниць призначення, крім експорту.

Саме у документ форми ГУ-114, який є додатком №4 до Правил планування перевезень вантажів, вантажовідправник вносить інформацію, зокрема, щодо кількості маршрутів та вагонів у маршрутках з зазначенням станції та дати відвантаження.

Отже, виключно на підставі інформації, яка міститься у документі форми ГУ-114 АТ "Укрзалізниця" вбачає необхідність замовника в одержанні вагонів однією партією в кількості, необхідній для формування маршруту.

Разом з тим, позивачем було подано АТ «Укрзалізниця» документ форми ГУ-12, що не породжує безумовного обов`язку надати відповідачем позивачу вагони у кількості 54 шт. однією партією (для формування маршруту), оскільки для такого формування встановлений спеціальний порядок, а саме подача документа форми ГУ-114.

Так, судом було встановлено, що відповідачем на виконання вказаної електронної заявки позивача було надано вагони у кількості 47 шт. (відповідно до пам`яток форми ГУ-45 № 65 від 25.03.2018, № 66 від 26.03.2018, № 67 від 26.03.2018), а не 54, як зазначено в заявці.

Разом з тим, положеннями п. 2.4.2 Договору визначено, що перевізник має право виконувати погоджені заявки замовника на перевезення у вагонах перевізника по мірі можливості.

Відповідно до накладної № 34254300 від 26.03.2018 вагони у кількості 47 шт. після навантаження було відправлено зі станції Старокон ІІ до станції Чорноморська, з чого вбачається, що кількість вагонів, яка зазначена в накладній не відповідає кількості вагонів, яка є необхідною для формування маршруту, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту і Правил перевезення вантажів маршрутами відправника, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, перевезення вантажів маршрутами відправника здійснюється згідно з планами перевезень, якими передбачається максимальна концентрація вантажопотоків з метою раціонального використання технічних засобів відправників, одержувачів та залізниць.

Маршрутом відправника (далі - маршрут) уважається поїзд установленої маси або довжини, сформований відправником відповідно до Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.12.96 №411, та плану формування поїздів на залізничній під`їзній колії підприємства або за договором із залізницею - на коліях залізничної станції призначенням на одну станцію або з розпиленням на кількох станціях з обов`язковим зменшенням кількості його переробок на попутних технічних станціях.

Прямим є маршрут, який складається з вагонів, завантажених призначенням на одну станцію на адресу одного або декількох одержувачів, а також на адресу розподільного пункту (коли вантаж призначено для залізничних підприємств).

Ознаки маршрутної відправки визначені і у п.2 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відповідно до якої маршрутна відправка - партія вантажу за однією накладною в кількості, яка відповідає ваговій нормі, встановленій для маршруту ("ядра" маршруту).

Відповідно до пункту 6.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, за одним перевізним документом приймаються до перевезення вантажі маршрутом або групою вагонів із дотриманням таких умов: вантажі мають бути одного найменування; вантажі приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 4 Правил перевезень вантажів маршрутними відправками, маса та довжина маршрутів установлюються в залежності від їх призначення відповідно до плану формування поїздів. Залізниця повідомляє відправників про встановлені норми маси та довжини маршрутів.

Пунктом 2.4.8 "Порядку направлення вагонопотоків і організації їх у вантажні потяги на 2017-2018 рр. (План формування потягів)", затверджених наказом ПАТ "Укрзалізниця" від 08.12.2017 №757 (копія якого додана відповідачем до відзиву), встановлено, що відправницьким маршрутом не визнається маршрут, у складі якого менше 50 вагонів.

Так, розмір плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах визначається з урахуванням нормативної кількості кілометрів за одну добу, км. відповідно до п.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084.

Відповідно до п. 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками 1 доба на кожні повні та неповні 320 км.

Умовою формування ціни як за маршрутну відправку (із застосуванням терміну доставки 320км/доба) є дотримання вантажовідправником вимог, встановлених Правилами перевезень вантажів маршрутними відправками та Планом формування поїздів - не менше 50 вагонів за одним перевізним документом.

Так, позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, а його доводи, зокрема, щодо того, що відправка за накладною № 34254300 від 26.03.2018 є маршрутною, оскільки ТОВ «Грейнсвард» було замовлено вагони у кількості 54 шт., подання документа форми ГУ-114 (основний документ, з якого вбачається необхідність формування маршруту) не передбачено умовами Договору, відомості, що дана відправка є маршрутною внесено до залізничної накладної - спростовуються наведеним вище.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вантажовідправником не дотримано вимог, необхідних для формування маршрутної відправки, підстави для встановлення ціни з застосуванням швидкості доставки 320 км/доба як для маршрутної відправки у АТ "Укрзалізниця" відсутні, тому, донарахування провізної плати є обґрунтованим та не суперечить умовам Договору та законодавству.

Зокрема, пунктом 4.10 Договору передбачено право перевізника у разі виявлення неправильного нарахування платежів здійснити перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові кошти.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард», а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.09.2019

Суддя Ю.В. Картавцева