ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/270/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.06.19

по справі №923/270/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „ГРІН ТІМ"

про стягнення 135 064 грн. 74 коп.,-

(суддя першої інстанції: Гридасов Ю.В., дата та місце винесення рішення: 12.04.2019 року, Господарський суд Херсонскої області, м.Херсон вул.Театральна, 18)

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" (далі ТОВ „ЗАММЛЕР УКРАЇНА") звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.06.19, просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ТІМ» (далі - ТОВ „ГРІН ТІМ"): 120 928,53 грн. основного боргу; 1209,28 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 11 306,82 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції; 1 620,11 грн. з урахуванням 3% річних за договором №06/09/18 від 06.09.2018 року про транспортно-експедиторське обслуговування перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЗАММЛЕР Україна» посилається на укладений між сторонами договір про транспортно-експедиторське обслуговування перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні №06/09/18.

Зокрема, ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» зазначає, що, відповідно до даних CMR розвантаження відбулось 14 вересня 2018 року, строк оплати рахунків настав 15 жовтня 2018 року відповідно, але оплати рахунків не надійшло.

Виходячи з цього, на думку позивача, строк прострочення виконання зобов`язань відповідачем складає 163 дні. Позивач надав розрахунок пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, інфляційний витрат та процентів 3% річних.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 10.06.2019 (суддя - Гридасов Ю.В.) в задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення вмотивоване тим, що обов`язковою умовою виникнення зазначеного грошового зобов`язання, відповідно до умов п. 5.2. Договору, є надання Експедитором Замовнику усіх оригіналів документів, зазначених у п. 5.6. цього Договору.

Позивач не довів належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем усіх оригіналів документів, зазначених у Договорі, що, у свою чергу, свідчить про відсутність зі сторони відповідача прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаною ТЕП і, як наслідок, про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу сум пені, інфляційних та 3% річних.

Місцевий господарський суд зазначив, що аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Крім того, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваному рішенні, що у зв`язку із здійсненням ТОВ «ГРІН ТІМ» зарахувань зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 Цивільного кодексу України у відповідача, на день вирішення спору, відсутня заборгованість перед позивачем за договором.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

ТОВ „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" вважає, що рішення Господарського суду Херсонської області прийнято з порушенням норм матеріального права щодо невстановлення обов`язку відповідача сплатити позивачу заборгованість за отримані послуги відповідно до укладеного договору та згідно Заявки 36.04 від 07.09.2018.

Позивач стверджує, що Господарським судом Херсонської області належним чином не досліджено матерали справи та не надано належну оцінку доказам позивача, що призвело, на його думку, до ухвалення неправомірного рішення у справі.

Апелянт зазначив, що на підтвердження належного виконання ним своїх зобов`язань за відсутності заперечень з боку відповідача, останнім було підписано акт виконаних робіт №74-1809-007 від 15.09.2018 без зауважень та один примірник повернуто позивачу.

Щодо перевезення, стосовно якого відповідач має непідтверджені вимоги, заявник апеляційної скарги, посилаючись на розділ 15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, зазначає, що відповідач не склав в точці розвантаження передбачений законодавством Акт пошкодження вантажу, в якому б фігурував підпис водія ОСОБА_1 , а отже відстуні підстави покладення на Позивача відповідальності за ніби то пошкоджений вантаж, про факт якого позивач дізнався лише 14 січня 2019 з відповіді відповідача на претензію.

До того ж, скаржник зазначає, що у 19 та 20 графах міжнародного транспортного документу CMR 210151 зроблено невідомі написи іноземною мовою, які не надають інформації про пошкодження товару.

Апелянт вважає, що така CMR не може бути належним доказом, взятим судом до уваги, адже документ складено іноземною мовою та не ознайомлено водія з інформацією, засвідченою в ній та здійсненню таких записів не передувало складення Акту пошкодженя товару.

Ще одним недопустимим доказом, на думку позивача, є документ, наданий Відповідачем Delivery note, оскільки складений на його бланку англійскою мовою, на якому стоїть лише печатка та відсутній підпис відповідальною особи, яка скалала даний документ.

Апелянт стверджує, що з аналізу вищенаведених документів, наданих суду відповідачем, вбачається, що частина з них підробна або неінформативна та взагалі не може вважатися автентичним документом, виданим юридичною особою.

На думку скаржника, Господарский суд Херсонської області безпідставно підтвердив зарахування однорідних грошових вимог, адже вимоги відповідача не мають під собою законодавчого підґрунтя.

Виходячи з цього, заявник апеляційної скарги стверджує, що відповідач зобов`язаний сплатити грошові кошти позивачу за отримані послуги згідно Заявки 36.04, щодо якої відповідачем також було підписано акт виконаних робіт №74-1809-007.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 у складі колегії суддів: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Діброви Г.І., Ярош А. І. відкрито апеляційне провадження по справі №923/270/19 та ухвалено розглянути апеляційну скаргу ТОВ „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.06.19 по справі №923/270/19 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

30.07.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Заммлер Україна» на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.06.19 по справі №923/270/19.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що 01.02.2019 ТОВ «Грін Тім» було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України, у відповідача відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем.

До Південно-західного апеляційного господарського суду 30.07.2019 року надійшли додаткові пояснення до Апеляційної скарги ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.06.19 по справі №923/270/19.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2018 року між ТОВ "ЗАММЛЕР УКРАЇНА" та ТОВ "ГРІН ТІМ" було укладено договір №06/09/18 про транспортно-експедиторське обслуговування перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні. (а.с. 12 16)

Згідно з умовами укладеного Договору експедитор зобов`язався організувати виконання визначених Договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів Клієнта автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, відповідно до умов, узгоджених сторонами в Заявках (п. 1.2. Договору).

Також п. 2.2 Договору передбачено, що на кожні окремі ТЕП оформлюється разовий Договір-Заявка, далі - Заявка, за формою узгодженою Сторонами перед початком надання послуг, яка містить опис умов і особливостей конкретного перевезення, відповідно до умов Договору і яка після узгодження Сторонами є невід`ємною його частиною.

Відповідно до умов п.2.3 Договору Заявка повина бути оформлена в пиьмовій формі і завірена печаткою Замовника та Експедитора.

Експедитор зобов`язаний негайно інформувати Замовника усіма доступними способами про будь-які відхилення від оговорених у Заявці умов, а також про всі проблеми: відмові від Заявки, затримки, ушкодження, аварії які виникають у процесі здійснення навантаження, транспортування, розвантаження, проходження митних процедур на кордоні, і які перешкоджають виконанню ТЕП. (п.4.2.5 Договору)

За умовами п. 5.1. Договору розмір оплати за транспортно-експедиційні послуги відображується в замовленні.

Відповідно до умов п. 5.2. Договору оплата послуг Експедитора за кожну окрему ТЕП здійснюється Замовником шляхом банківського переказу коштів на рахунок Експедитора за умови належного виконання Експедитором ТЕП та надання Експедитором Замовнику усіх оригіналів документів, зазначених у п. 5.6. цього Договору, у наступні строки: (п. 5.2.1. Договору) Оплата послуг проводиться протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати розвантаження вантажу у пункті призначення за курсом НБУ на дату розвантаження.

Всі штрафні санкції, зазначені в Договорі, підлягають оплаті Стороною, яка допустила порушення, в національній валюті за курсом НБУ, протягом 5 (П`яти) банківських днів з моменту отримання Стороною оригіналу рахунку-фактури та мотивованої претензії. (п. 5.5. Договору)

Відповідно до умов п. 5.6. Договору по закінченні перевезення сторони обмінюються оригіналами документів: рахунків, актів наданих послуг, товарно-транспортних накладних/CMR, податкових накладних у термін, що не перевищує 14 (Чотирнадцять) календарних днів з моменту виконання ТЕП, якщо менший термін не встановлений законодавством.

За прострочення оплати рахунків Експедитора, Замовник виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення оплати, але це більше 1 % від розміру заборгованості. (п. 5.7. Договору)

Відповідно до умов п. 6.3. Договору Експедитор несе відповідальність перед Замовником за втрату та/або пошкодження вантажу. Експедитор відшкодовує Замовнику вартість втраченого та/або пошкодженого вантажу, зазначену в інвойсі, який супроводжує даний вантаж.

Умовами п.п. 6.9., 6.10.1. Договору сторони погодили, що у випадку запізнення замовленого автотранспорту в пункт завантаження та/або розвантаження понад 7 годин, Замовник має право зменшити оплату вартості ТЕП Експедитора на еквівалент 90,00 (Дев`яноста фунтів стерлінгів) GBP за кожну розпочату добу запізнення. Доставка вантажу у пункт розвантаження повинна виконуватись до 16:00 години за місцевим часом. Доставка вантажу у пункт розвантаження після 16:00 години вважається запізненням і є підставою для зменшення вартості ТЕП та компенсації Замовнику завданих збитків.

07 вересня 2018 сторони узгодили та підписали Заявку № 36.04 на перевезення вантажів Відповідача у міжнародному сполученні за маршрутом Херсонська обл., місто Каховка - Велика Британія на суму 3700 ЄВРО, автомобілем DAF з дз ВТ3691ВІ/ВТ7939ХР.

Факт розвантаження/отримання вантажу підтверджується відміткою вантажоотримувача у графі 24 міжнародних транспортних накладних№ б/н без зауважень. Відповідно до даних, зазначених у графі 24 вказаної CMR, розвантаження відбулось 14 вересня 2018 року.

Крім того, відповідачем було підписано акти виконаних робіт за вказаною ТЕП на загальну суму послуг 120 928,53 грн.

Відповідачу було передано позивачем рахунок № 74-1809-007 від 15.09.2018 на оплату вартості наданих послуг на суму 120 928,53 грн.

У зв`язку з несплатою вказаної суми коштів, 05.12.2008 позивач звернувся до ТОВ «ГРІН ТІМ» з претензією, в якій просив сплатити суму заборгованості за надані послуги у розмірі 120928,53 грн.

В свою чергу, відповідачем на адресу позивача також направлено претензію-вимогу №12/11 від 12.11.2018 на суму 260480,42 грн.

Несплата відповідачем коштів відповідно у мов укладеного між сторонами договору і стало підставою для звернення ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» до Господарського суду Херсонської області про стягнення ТОВ «ГРІН ТІМ» суми заборгованості у розмірі 120928,53 грн.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Статтею 908 Цивільного кодексу України унормовано, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, факт розвантаження/отримання вантажу підтверджується відміткою вантажоотримувача у графі 24 міжнародних транспортних накладних CMR №б/н без зауважень. Відповідно до даних, зазначених у графі 24 вказаної CMR, розвантаження выдбулось 14 вересня 2018 року.

На підтвердження належного виконання позивачем своїх зобов`язань та відсутності заперечень з боку відповідача, останнім було підписано Акт виконаних робіт №74-1809-007 від 15.09.2018 без зауважень.

Також в матеріалах справи наявний рахунок на оплату №74-1809-007 від 15.09.2018 на суму 120928,53 грн.

Згідно з ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Способи перевірки і дослідження доказів залежать від конкретного виду засобів доказування, що використовуються. Метою оцінки доказів з погляду на їх належність, допустимість, достатність та взаємозв`язок є усунення протиріч між доказами, сумнівів у достовірності висновків, що слідують із отримуваної доказової інформації.

З огляду на зазначене, а також враховуючи наявність в матеріалах справи копії підписаного акту виконаних робіт на суму 120928,53 грн., копії відповідної CMR, заявки (36.04), рахунку №74-1809-007 від 15.09.2018 на суму 120928,53 грн., посилання відповідача на неналежне виконання позивачем умов договору та ненадання оригіналів документів судовою колегією до уваги не приймаються.

Також, як зазначалося раніше, в матеріалах справи наявна заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, в п.2 якої останній зазначив про наявність у ТОВ «ГРІН ТІМ» зобов`язань перед ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА», строк виконання яких настав, зокрема, вартості транспортно-експедиторських послуг по заявці №36.04 від 07.09.2018, інвойсу (рахунку-фактурі) №36.04 від 06.09.2018 у розмірі 120928,53, що свідчить про визнання відповідачем боргу у вказаному розмірі перед позивачем.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що відповідачем до відзиву на позовну долучено наступні документи: копія CMR, заявка (36.04), рахунок №74-1809-007 від 15.09.2018 на суму 120928,53 грн. На зазначених документах стоїть відбиток печатки відповідача та позивача «ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ», що свідчить про наявність оригіналів документів у відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає обґрунтованими позовні вимоги ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» про стягнення з ТОВ «ГРІН ТІМ» заборгованості за надані послуги у розмірі 120928,53 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частини 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.7 укладеного договору передбачено, що за прострочення оплати рахунків експедитора, замовник виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення оплати, але не більше 1% від розміру заборгованості.

З огляду на зазначене, враховуючи обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» про стягнення з ТОВ «ГРІН ТІМ» основного боргу у розмірі 120 928.53 грн., перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у розмірі 1209,28 грн., судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає його обґрунтованим, з огляду на що вимога в цій частині також підлягає задоволенню.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних у сумі 1620.11 грн., колегія суддів погоджується з вказаним розрахунком та вважає вимоги ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з розрахунком інфляційних втрат у розмірі та, здійснивши власних розрахунок, вважає за необхідни сятгнути з відповідача інфляційні у розмірі 7815,42 грн.

Щодо зустрічного зарахування ТОВ «ГРІН ТІМ», судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

З аналізу вказаної статті вбачається, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Відповідач у справі зазначає, що 01.02.2019 ТОВ «ГРІН ТІМ» було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 Цивільного кодексу України, з огляду на що суд першої інстанції послався на відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем.

В матеріалах справи наявна відповідь ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» на претензію-вимогу №12/11 на суму 260 480,42 грн., в якій позивач зазначає, що вказана претензія ТОВ «ГРІН ТІМ» не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що до претензії не додано Акту, підписаного водієм перевізника/експедитора, а також псування товару відбулося не з вини перевізника/експедитора, оскільки відсутні документи , складені в момент розвантаження, які б підтверджували вину перевізника.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони.

Проте припинення зобов`язання зарахуванням можливе лише за умов однорідності та безспірності зустрічних вимог сторін. Адже, за відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Суди обґрунтовано вказуються на те, що взаємозалік зустрічних однорідних вимог передбачає наявність документально підтвердженого боргу однієї сторони перед іншою. Якщо наявність боргу не підтверджена належними доказами (тобто такі вимоги не є безспірними), відсутні підстави для проведення взаємозаліку.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що відповідач не надав доказів вирішення відповідного спору щодо наявності у позивача зобов`язання (стягнення збитків), не заявляв відповідної вимоги у зустрічному позові, що додатково свідчить про спірність зустрічних зобов`язань позивача, то спір з цих правовідносин передбачає необхідність дослідження зобов`язань сторін за Угодою та визначення наявності чи відсутності підстав для спірного платежу в межах дійсних зобов`язань сторін.

Враховуючи викладене, а також з огляду на відсутність документально підтвердженого боргу ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» перед ТОВ «ГРІН ТІМ» у сумі 260480,42, судова колегія зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для зарахування зустрічних позовних вимог в порядку ст.601 Цивільного кодексу України. При цьому відповідач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом до ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» про стягнення збитків.

З огляду на зазначене, висновок місцевого господарського суду стосовно того, що зобов`язання сторін припинились на підставі поданої ним заяви про зарахування, є непереконливими та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, з огляду на що рішення суду підлягає скасуванню.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 70000 грн., судова колегія ПІвденно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

За змістом ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Таким чином, правовий аналіз вищенаведених норм процесуального закону в їх сукупності дає підстави для висновку, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Позивачем до матеріалів справи долучено копія договору про надання правової допомоги №27/11/18 від 27.11.2018, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги, платіжне доручення №9032 від 15.01.2019 на суму 70000,00 грн.

Разом з тим, вказані документи не завірені позивачем належним чином, з огляду на що колегія суддів не приймає їх в якості належних та допустимих доказів.

З огляду на зазначене, виходячи з критерію реальності та розумності, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 70000,00 грн. та детального їх розрахунку, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду відмовляє у стягненні вказаних витрат з відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а також було невірно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, з огляду на неправильний розрахунок інфляційних втрат, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.06.19 по справі №923/270/19 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог на суму 131573,34 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, п.п. 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" на рішення Господарського суду Херсонської області від 10.06.19 по справі №923/270/19 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 10.06.19 по справі №923/270/19 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ТІМ» про стягнення 131573,34 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ТІМ» (, 74800, Херсонська обл., м.Каховка, Чаплинське шосе, 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" (, 01135, м.Київ, вул. Провіантська, 3) 131 573,34 грн.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" в іншій частині.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ТІМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" судовий збір у розмірі 1973,5 грн. за подання позовної заяви.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ТІМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗАММЛЕР УКРАЇНА" судовий збір у розмірі 2962,98 грн. за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Херсонської області видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.288 ГПК України.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош