ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 рокуСправа № 912/1800/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засідання Перепічай В.В., розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 912/1800/19

за позовом Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтакт 2011", 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чумацький шлях (Войкова), буд. 1

про стягнення 550 747,21 грн

Представники сторін:

від позивача- Глущенко С.В. , довіреність № 76/08-19-1 від 12.08.19, адвокат;

від відповідача - участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтакт 2011" про стягнення заборгованості за договором поставки №85 від 25.10.2018 у розмірі 550 747,21 грн, з яких: 445 729,00 грн сума основного боргу, 79 611,66 грн пеня, 18 720,62 грн інфляційні втрати, 6 685,94 грн 3% річних, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті отриманого товару.

Ухвалою від 26.06.2019 позовну заяву Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, виявлених при її поданні.

Ухвалою від 15.07.2019 господарський суд відкрив провадження у справі № 912/1800/19 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 14.08.2019 на 15:30.

Ухвалою від 14.08.2019 господарським судом відкладено підготовче засідання у справі №912/1800/19 на 23.08.2019 об 11:45 год.

Відповідач в підготовчому засіданні участі не брав, відзиву на позов не подав.

Поштовий конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 15.07.2019, направлений на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтакт 2011", повернувся до господарського суду з відміткою "адресат відсутній".

З метою належного повідомлення відповідача про місце, дату та час розгляду справи №912/1800/19, господарським судом направлено ухвали від 15.07.2019 та від 14.08.2019 на адресу засновника ТОВ "Агроконтакт 2011" Євсович П.Т.

Ухвалою від 23.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №912/1800/19 до розгляду по суті на 03.09.2019 о 12:45.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористався, уповноваженого представника в судове засідання не направив, відзив на позов та інших витребуваних документів суду не подав.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чумацький шлях (Войкова), буд. 1.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статі 120 цього Кодексу.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про призначені засідання суду - відповідні ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 , Кіровоградська АДРЕСА_2 , м. АДРЕСА_3 , вул. Чумацький АДРЕСА_4 Войкова АДРЕСА_5 , буд. 1.

Вказані ухвали надсилались рекомендованим листом з поміткою "судова повістка".

В матеріалах справи містяться конверти із вкладенням (примірники ухвал суду) повернуті органом поштового зв`язку із відмітками "адресат відсутній".

Згідно ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Із залучених до матеріалів справи листів, в яких відповідачу направлялись копії ухвал, убачається, що дані листи було суду повернуто поштою з поміткою "адресат відсутній".

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання судової повістки (листів з ухвалами суду) відповідачем та повернення їх до суду з відповідними помітками є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Окрім того, згідно відомостей з сайту ukrposhta.ua, поштове відправлення з трек-номером 732 - ухвала суду від 23.08.2019 про призначення справи №912/1800/19 до судового розгляду, що направлено відповідачу, не вручено під час доставки.

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та призначене судове засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість проявив протиправну процесуальну бездіяльність, тому судове засідання проводиться за його відсутності і причини неявки представника відповідача у засідання судом не визнаються поважними.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов`язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 , ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 між Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", Кіровогардська філія (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроконтракт 2011" (надалі Покупець), був укладений Договір поставки №85 (надалі - Договір).

Згідно п.п. 1.1., 2.1., 2.5. Договору Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити пшеницю 3 класу врожаю 2018 року (надалі - Товар) в кількості 86,970 тон +/- 5 % в заліковій вазі, виходячи з залікової якості (вологість - 14%, сміттєва домішка- 1%) по ціні 5700,00 грн за одну тонну, в тому числі ПДВ 950,00 грн.

Загальна сума оплати за Договором становить: 495 729,00 грн, в т.ч. ПДВ 82 621,50 грн (п. 2.6. Договору).

Поставка Товару, відповідно до розділу 3 Договору, має бути здійснена Постачальником у строк з 06.08.2018 року по 14.08.2018 року, на умовах «ЕХF(франко-склад), згідно ІНКОТЕРМС в 2010 року, зерновий склад ТОВ «Долинський комбікормовий завод», за адресою: Кіровоградська область, м. Долинська, Чумацький шлях, буд. 1.

Відповідно до розділу 4 Договору, сторонами визначено порядок розрахунків.

Відповідно до п. 4.1. покупець здійснює оплату на поточний рахунок Продавця протягом 80 банківських днів за днем після приймання покупцем товару за якістю і кількістю в місці поставки в розмірі 80% за прийняту кількість розраховану за ціною товару, вказану у п. 2.5 договору, а також отримання:

а) факсової або сканованої копії рахунку-фактури постачальника, в якому зазначені банківські реквізити;

б) оригіналів складських документів, карток аналізу зерна;

в) факсової або сканованої копії видаткової накладної, складеної на паперовому носії з дотриманням вимог до обовязкових реквізитів, які мають містити первинні документи згідно ст. 9 З "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У випадку ненадання постачальником усіх вищезазначених документів покупець має право на власний вибір або оплатити товар без таких документів, або відмовитись від оплати товару, з покладенням всіх понесених витрат на постачальника.

Відповідно до п. 4.2 договору, покупець здійснює доплату за товар у розмірі 20% передбачену у п. 2.6 даного договору, на поточний рахунок постачальника протягом 5 банківських днів після виконання умов пункту 4.1 даного договору та надання:

а) оригіналу раунку-фактури продавця, в якому зазначені банківські реквізити;

б) оригіналу видаткової накладної, складеної на паперовому носії з дотриманням вимог до обовязкових реквізитів, які мають містити первинні документи згідно ст. 9 З "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

в) податкової накладної, складеної в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку визначеному чинним законодавством України

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.6.1 Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

На виконання умов Договору 08.08.2018 позивач здійснив поставку Товару в кількості 86,970 тонн, що підтверджується видатковою накладною №81 від 08.08.2018 (а.с. 19) та актом приймання-передачі Товару від 08.08.2018 (а.с. 21) та виставлено рахунок № 4 від 08.08.2018 (а.с. 20).

Однак відповідач лише частково виконав взяті на себе зобов`язання в частині оплати вартості поставленого товару в розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку: вхідний платіж №988 на суму 100 000,00 грн, по договору №84, з яких в оплату по Договору зараховано позивачем 50 000,00 грн (а.с. 24) (за поясненнями представника позивача).

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу претензію від 13.05.2019 №219-6/636-19, яка повернулася до позивача без вручення з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

При розгляді спору господарський суд виходить з наступного.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується поставка відповідачеві товару на загальну суму 495 729,00 грн. Проте, відповідачем не здійснено оплату поставленого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість.

Враховуючи умови Договору та загальні норми цивільного законодавства, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано наявність за останнім заборгованості у сумі 445 729,00 грн.

Доказів перерахування цієї суми на користь Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" відповідачем господарському суду не подано. Також відповідачем не заперечується факт поставки товару, його кількість та якість, розмір заборгованості.

Оскільки, сторонами не надано до матеріалів справи доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати поставленого товару в сумі 445 729,00 грн у строки визначені Договором, господарський суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 445 729,00 грн боргу.

Відтак позовні вимоги Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтакт 2011" в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 6 685,94 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові 3% річних нараховуються від простроченої суми за весь час прострочення.

Так, позивачем нараховано відповідачу 3% річних на суму боргу 445 729 грн за період прострочення з 30.11.2018 до 15.06.2019 в сумі 6 685,94 грн

Однак, господарський суд вважає, що позивачем неправильно визначено початок періоду прострочення платежу.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Так, згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до пункту 4.1. Договору оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця у сумі 80% вартості поставленого товару протягом 80 банківських днів з моменту його отримання.

Згідно до п. 4.2. Покупець здійснює Доплату за товар у розмірі 20 % протягом 5 банківських днів після виконання п. 4.1. Договору.

Отже, обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України та умови Договору) у розмірі 80 % вартості товару виникає протягом 80 банківських днів з моменту його отримання та у розмірі 20 % вартості товару виникає протягом 5 банківських днів з моменту оплати 80 % вартості товару.

Оскільки позивач поставив товар, а відповідач отримав товар згідно з актом прийому-передачі №111 від 08.08.2018, то у відповідача виник обов`язок щодо його оплати у розмірі 80 % вартості не пізніше 30.11.2018 та у розмірі 20% вартості не пізніше 07.12.2018, а отже датою з якої мають нараховуватись 3% річних на заборгованість 80 % на суму 346 583,20 грн є 01.12.2018, на заборгованість 20 % на суму 99 145,80 грн є 08.12.2018.

Отже, здійснивши власний розрахунок 3% за допомогою програми Ліга Закон, суд встановив, що 3% річних на заборгованість 80 % на суму 346 583,20 за період з 01.12.2018 по 15.06.2019 становлять 5611,80 грн та на заборгованість 20 % на суму 99 145,80 грн за період з 08.12.2018 по 15.06.2018 становлять 1548,30 грн, що в сумі складає 7 160,10 грн проте позивач просить стягнути 6 685,94 грн.

На підставі викладеного, 3% річних в сумі 6 685,94 грн заявлені позивачем, підлягають стягненню у повному обсязі.

Також, позивачем нараховано відповідачу 18 720,62 грн інфляційних витрат за грудень 2018 року - квітень 2019 року.

Однак, господарський суд вважає, що позивачем неправильно визначено початок періоду прострочення платежу.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, на заборгованість у розмірі 80 % в сумі 346 583,20 грн, зобов`язання по сплаті якої є простроченим з 01.12.2018, нараховується індекс інфляції з грудня 2017 року, а на заборгованість у розмірі 20 % в сумі 99 145,80 грн, зобов`язання по сплаті якої є простроченим з 08.12.2018, нараховується індекс інфляції з січня 2019 року.

Здійснивши власний розрахунок за допомогою програми Ліга Закон, суд встановив, що сума інфляційних втрат за період грудень 2018-квітень 2019 на суму боргу 346 583,20 грн становить 14 800,05 грн, а за період січень 2019-квітень 2019 на суму боргу 99 145,80 грн. становить 3413,32 грн, що в сумі становить 18 213,37 грн.

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат нарахованих за період грудень 2018-квітень 2019 на суму боргу 346 583,20 грн, та за період січень 2019-квітень 2019 на суму боргу 99 145,80 грн., що в сумі становить 18 213,37 грн. В іншій частині позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Крім цього, за прострочення виконання зобов`язань з оплати поставленого товару позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 79 611,66 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов`язання за Договором поставки №85 від 06.08.2018 виконував неналежним чином, чим порушив умови Договору, норми ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, що слугувало підставою для нарахування позивачем пені в сумі 79 611, 66 грн за період з 30.11.2018 по 15.06.2019.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Сторони в п. 5.2. Договору передбачили, що у разі порушення строків оплати поставленого товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 10 % від загальної суми вартості Договору.

Однак, господарський суд вважає, що позивачем неправильно визначено початок періоду нарахування пені.

Як встановлено судом вище датою з якої мають нараховуватись штрафні санкції на заборгованість 80 % на суму 346 583,20 грн є 01.12.2018, на заборгованість 20 % на суму 99 145,80 грн є 08.12.2018.

Крім того, нарахування пені здійснюється в межах шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. При цьому, іншій строк нарахування пені умовами Договору не передбачено.

Отже, вірним періодом нарахування пені на суму 346 583,20 грн є з 01.12.2018 до 01.06.2019, а на суму 99 145,80 грн - з 08.12.2018 до 08.06.2019.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням наведеного та в межах періоду розрахунку позивача, господарський суд здійснює наступний розрахунок пені, сума якої обмежена подвійною обліковою ставкою НБУ та з урахуванням шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України на суму 346 583,20 грн з 01.12.2018 до 01.06.2019 пеня становить 62204,56 грн, а на суму 99 145,80 грн - з 08.12.2018 до 08.06.2019 - 17 775,62 грн, що в сумі складає 79 980,18 грн.

Однак, згідно п. 5.2. Договору сума пені не може більшою за 10 % від загальної суми Договору, тобто не більше 49 572,90 грн.

З підстав наведеного позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 49 572,90 грн. Підстави для задоволення позову про стягнення пені в іншій частині відсутні за наведених вище обставин.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтакт 2011"підлягають частковому задоволенню на суму 520 201,21 грн, з яких: 445 729,00 грн сума основного боргу, 18 213,37 грн інфляційних втрат, 6 685,94 грн 3% річних та 49 572,90 грн пені. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 123, 126, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтакт 2011" (28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чумацький шлях (Войкова), буд. 1, ідентифікаційний код 37530422) на користь Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, ідентифікаційний код 37884028) - 520 201,21 грн боргу, з яких: 445 729,00 грн сума основного боргу, 18 213,37 грн інфляційних втрат, 6 685,94 грн 3% річних та 49 572,90 грн пені, а також 7803,02 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.09.2019.

Суддя В.Г. Кабакова