ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м.Чернівці

05 вересня 2019 року Справа №5027/626/2012

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик Світлана Миколаївна, за участю помічника судді Попової К.Г., що виконує повноваження секретаря судового засідання розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу у справі №5027/626/2012

У справі:

За позовом Публічного акціонерного товариство "Акціонерний банк "Укоопспілка"

(замінено сторону - Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ")

До Приватного підприємця Смарчевського В`ячеслава Костянтиновича

Про стягнення заборгованості 18701,86 грн.

За участю Першого відділу ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області

Представники сторін не з`явились

СУТЬ СПОРУ: Рішенням господарського суду Чернівецької області від 03.10.2012 року (суддя Проскурняк О.Г.) задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариство "Акціонерний банк "Укоопспілка" звернулось з позовом до Приватного підприємця Смарчевського В`ячеслава Костянтиновича про стягнення заборгованості у сумі 18701,86 грн.

15.10.2012 року на примусове виконання судового рішення видано відповідний наказ.

Ухвалою суду від 18.04.2019 року замінено сторону виконавчого провадження ВП № 42431935, а саме стягувача: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укоопспілка" на Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ" по виконанню наказу №5027/626/2012.

29.08.2019 року на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу у справі №5027/626/2012.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Чернівецької області Пилип`як М.О. (№59/19 від 29.08.2019 року), у зв`язку із перебуванням судді Проскурняка О.Г. у черговій щорічній відпустці, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл заяви вх.№2014 від 29.08.2019 року по справі №5027/626/2012.

Витягом з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 29.08.2019 року прийнято та призначено до розгляду заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу суду на 05.09.2019 року за участю уповноважених представників сторін та органу ДВС та запропоновано відповідачу, органу ДВС у строк до 03.09.2019 року надати письмові пояснення на вищевказану заяву.

02.09.2019 року заявник через електронний суд подав клопотання про розгляд заяви за його відсутністю. Дане клопотання судом прийняте до розгляду та залучено до матеріалів справи.

Відповідач (боржник), орган ДВС або уповноважені ними представники в судове засідання не з`явились.

Враховуючи, що судом було вжито всіх заходів спрямованих на належне повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представника відповідача (боржника) та орган ДВС.

Розглянувши матеріали справи та зазначену заяву, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення її з наступних підстав.

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу у справі №5027/626/2012 обґрунтована тим, що 12.03.2014 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Душенком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42431935 з примусового виконання наказу по справі № 5027/626/2012 від 15.10.2012 року.

Оскільки заборгованість у розмірі 20311,36 грн. боржником не погашена, будь-які інші документи, винесені державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження на адресу стягувача не надходили, 02.07.2019 року стягувач звернувся до Першого відділу ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про надання постанови про зміну сторони (стягувача) у виконавчому проваджені, а також інших процесуальних документів виконавчого провадження.

22.08.2019 року Перший відділ ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області надав відповідь стягувачу щодо виконання виконавчого провадження №42431935 з примусового виконання наказу по справі № 5027/626/2012 від 15.10.2012 року, в якій зазначено про те, що згідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутнє дане виконавче провадження №42431935, крім того надати підтверджуючи документи відправки та отримання постанови про повернення даного виконавчого провадження немає можливості, оскільки відповідно до протоколу від 19.02.2018 року, акту знищення документів номенклатурні справи Шевченківського, Першотравневого, Садгірського відділів державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, Чернівецького міського ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області знищено. Проте, до вищевказаної відповіді не подано жодних письмових доказів, які б підтвердили факт знищення.

Заявник зазначає, що наказ господарського суду Чернівецької області з примусового виконання наказу по справі № 5027/626/2012 від 15.10.2012 року не повертався, постанов від Першого відділу ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області про повернення виконавчого документу стягувачу або закінчення виконавчого провадження №42431935 товариство не отримувало.

Рішення господарського суду Чернівецької області від 03.10.2012 року по справі 5027/626/2012 не виконане.

Враховуючи наведені вище підстави, заявник просить суд вважати причини пропуску строку для пред`явлення наказу на примусове виконання по справі № 5027/626/2012 від 15.10.2012 року поважними та поновити строк для пред`явлення наказу.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 19.4 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-V1II, чинної з 15.12.2017 року, передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, а відповідно до ст. 129 -1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положення ст.ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 року вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 року зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, у вирішенні питання про відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання суди повинні враховувати правові принципи, визначені Конвенцією, які знаходять своє розширене тлумачення в рішеннях Європейського суду.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 року існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява №59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009р).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997р).

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 року у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу від 15.10.2012 року по справі 5027/626/2012 та видачу його дублікату.

Керуючись пунктом 19.4 Розділу XI "Перехідні положення", статтями 234, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката наказу у справі №5027/626/2012.

2.Поновити строк пред`явлення наказу від 15.10.2012 року по справі 5027/626/2012 до виконання.

3.Видати дублікат наказу господарського суду Чернівецької області області від 15.10.2012 року по справі 5027/626/2012.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 22 статті 255 Господарського процесуального кодексу України ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя С.М. Гушилик