ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1973/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Разюк Г.П., Лавриненко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 року, м. Одеса, суддя Петров В.С.

у справі № 916/1973/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ, м. Харків

про стягнення заборгованості в сумі 148787 грн. 30 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

В липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ, м. Харків, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ, м. Харків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області заборгованість у розмірі 148 787, 30 грн., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги у справі обґрунтовані тим, що 01.12.2015 року між сторонами було укладено договір транспортного експедирування № 1-12/ЮГ, на виконання вимог якого, позивачем відповідачу було надано послуги на загальну суму 593 889 грн. 60 коп., які відповідачем були сплачені частково, а саме на суму 445 102 грн. 30 коп., в зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість в розмірі 148 787 грн. 30 коп., що і стало підставою для звернення із відповідним позовом до суду.

Обґрунтовуючи звернення саме до Господарського суду Одеської області позивач зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, в зв`язку з чим позивач вважає за можливе подати позов за місцем виконання Договору транспортного експедирування від 01.12.2015 року №1-12/ЮГ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 року у справі №916/1973/19 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ, м. Харків про стягнення заборгованості в сумі 148787 грн. 30 коп. направлено для розгляду за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що проаналізувавши положення договору транспортного експедирування від 01.07.2015 року № 1-12/ЮГ, характер послуг, що передбачені договором, господарський суд дійшов висновку, що місцем надання визначених сторонами послуг є будь-яка територія України, а умовами договору не визначено місце його виконання, а також не передбачено його виконання через певні особливості тільки в певному місці, в зв`язку з чим визнав посилання позивача на положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, як на підставу для подачі заявленого позову до Господарського суду Одеської області безпідставними. Згідно з інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за вказаним у позовній заяві кодом ЄДРПОУ відповідача його місцезнаходження значиться за адресою: 61002, Харківська область, м. Харків, вул. Мироносицька, 29, к. 21, в зв`язку з чим, з урахуванням положень ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ, що за територіальною юрисдикцією (підсудністю) віднесено до компетенції господарського суду Харківської області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 року у справі №916/1973/19 скасувати та направити справу до Господарського суду Одеської області для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник вважає безпідставними посилання суд першої інстанції на те, що умовами договору не визначено місце його виконання, а також не передбачено його виконання через певні особливості тільки в певному місці, оскільки з Договору транспортного експедирування від 01.07.2015 року №1-12/ЮГ вбачається, що згідно п. 3.4.1. обов`язком замовника є у разі необхідності видача експедиторові довіреності та доручення. До позовної заяви долучена довіреність від 25.01.2018 року № 25/01/2018 від відповідача, якою останній доручає позивачу здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з транспортно-експедиційним обслуговуванням вантажів в Одеському морському торгівельному порту та Іллічівському морському рибному порту. Вищезазначене знаходить своє підтвердження в рахунках на оплату від 01.04.2018 року № 116, від 04.04.2018 року № 118, від 07.05.2018 року № 152, від 1,8.06.2018 року № 214, які знаходяться в матеріалах справи.

Скаржник зазначає, що в умовах Договору, а саме в п. 3.1, 3.2 міститься загальний перелік послуг, який за цим Договором може надавати Товариство з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, але в наданих конкретних послугах відповідачу мови щодо здійснення перевезення вантажу по території України взагалі не йдеться, а тому не можна вважати, що місцем надання послуг є будь-яка територія України.

З урахуванням зазначеного, скаржник вважає, що він надавав ряд послуг, які через свої особливості можливо було виконати тільки на території м. Одеси, що підтверджується належними доказами, доданими до позовної заяви, а отже, вважає, що справа підсудна Господарському суду Одеської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 року у справі №916/1973/19, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржену у справі ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 року у справі № 916/1973/19 відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України, і відсутні підстави для її скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

01.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ, м. Харків було укладено договір транспортного експедирування № 1-12/ЮГ.

Пунктами 3.1, 3.2 вказаного Договору передбачено, що згідно цього договору експедитор надає замовнику наступні види послуг: організація перевезення вантажу замовника транспортом і за маршрутом узгодженим із замовником згідно з попередньо погодженою з ним заявкою; забезпечення відправки вантажу морським транспортом та оформлення коносаменту; забезпечення отримання вантажу в порту, який прибув на адресу замовника морським транспортом та оформлення усіх необхідних документів; укладання від свого імені цивільно-правових договорів, угод, зокрема договорів перевезення, доручення, підряду, зберігання тощо; оформлення комерційних актів у разі необхідності; згідно заявки замовника експедитор надає додаткові послуги: вивантаження вантажу та здавання вантажоодержувачу; перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження; роботи по переупаковці, перемаркуванню, ремонту тари, зважуванню вантажів; визначення якості товару; добір зразків товару; сплата мита, зборів та втрат, покладених на замовника, виконання митних формальностей; одержання необхідних для експорту чи імпорту документів; експедитор згідно заявки замовника організує всі інші транспортно-експедиторські послуги, що передбачені Законом України Про транспортно-експедиторську діяльність від 01 07.2004 р. № 1955-IV.

Зі змісту договору також вбачається, що договір підписано в м. Одеса, разом з тим з умов договору не вбачається узгодження сторонами будь-якого конкретного місця його виконання.

При цьому, обґрунтовуючи звернення саме до Господарського суду Одеської області позивач зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, в зв`язку з чим позивач вважає за можливе подати позов за місцем виконання Договору транспортного експедирування від 01.12.2015 року №1-12/ЮГ, оскільки фактично договір виконувався у м. Одеса.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції

За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування (ст. 27 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Правило територіальної підсудності, закріплене у ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5)за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Так, з договору транспортного експедирування від 01.07.2015 року № 1-12/ЮГ, не вбачається, що сторони в цьому договорі погодили конкретне місце його виконання. При цьому специфіка правовідносин обумовлених договором та характер послуг, передбачених ним не свідчить про те, що їх виконання можливе лише тільки в певному місці.

При цьому, посилання скаржника на те, що договір фактично виконувався у м. Одеса, на підтвердження чого позивач посилається на додані до позову довіреність від 25.01.2018 року № 25/01/2018 від відповідача, якою останній доручає позивачу здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з транспортно-експедиційним обслуговуванням вантажів в Одеському морському торгівельному порту та Іллічівському морському рибному порту, а також рахунки на оплату від 01.04.2018 року № 116, від 04.04.2018 року № 118, від 07.05.2018 року № 152, від 1,8.06.2018 року № 214, судовою колегією не приймається до уваги, оскільки, як вже було зазначено вище, конкретне місце виконання договору самим договором не передбачено, а характер послуг не свідчить про виконання їх в певному конкретному місці, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, що місцем надання визначених сторонами послуг може бути будь-яка територія України, а фактичне їх надання у певному місці, в розумінні ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, не може бути підставою для вибору позивачем територіальної підступності розгляду спору на власний розсуд.

З урахуванням зазначеного, висновки суду першої інстанції про визначення підсудності справи за позовом Товариства з обмежено відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ, м. Харків про стягнення заборгованості у розмірі 148 787 грн. 30 коп. за договором транспортного експедирування від 01.07.2015 року № 1-12/ЮГ за загальними правилами підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача.

Беручи до уваги те, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю АМБРОСІЯ не зареєстровано в Одеській області, при цьому відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі є такими, що спростовуються наявними матеріалами справи та висновками суду, а тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо необхідності передачі справи № 916/1973/19 за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 року у справі № 916/1973/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЮРІЯ-ГРУП, смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 року у справі № 916/1973/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.07.2019 року у справі №916/1973/19 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Г.П. Разюк
Л.В. Лавриненко