ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа№ 927/901/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 03.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Солонівське"

на рішення господарського суду Чернігівської області

від 18.03.2019 (повний текст рішення складено 27.03.2019)

у справі №927/901/18 (суддя Лавриненко Л.М.)

за позовом Фермерського господарства "Солонівське"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена Долина Полісся"

про визнання права власності на врожай та стягнення 71133,32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Солонівське" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена Долина Полісся" про визнання за Фермерським господарством "Солонівське" права власності на врожай жита 2018 року у кількості 21,184 тонни, вартістю 63704,52 грн, вирощений на земельних ділянках (паях) НОМЕР_17, НОМЕР_21, НОМЕР_16, які розташовані в адміністративних межах Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, та стягнення 71133,32 грн збитків, які включають в себе: 63704,52 грн - вартість зібраного відповідачем жита, 2428,80 грн - вартість висновку, наданого Чернігівською Торгово-промисловою палатою України, 5000,00 грн - вартість проведення топографо-геодезичного знімання земельної ділянки.

Позов обґрунтовано протиправними діями відповідача щодо незаконного збору відповідачем врожаю жита 2018, вирощеного на земельних ділянках (паях), які знаходились у користуванні позивача, у зв`язку з чим позивачем понесено збитки, які позивач просить стягнути з відповідача.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що спірні земельні ділянки (паї) належали: НОМЕР_18 ОСОБА_1 , якою було оформлено право власності на земельну ділянку та зареєстровано 27.10.2017, на підставі чого було укладено з ТОВ "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ" договір оренди землі, державну реєстрацію якого здійснено 18.01.2018; НОМЕР_16 ОСОБА_2 , якою було оформлено право власності на земельну ділянку та зареєстровано 05.01.2018, на підставі чого було укладено з ТОВ "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ" договір оренди землі, державну реєстрацію якого здійснено 18.01.2018; НОМЕР_17 ОСОБА_3 , за якою відповідно до рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 27.11.2017 у справі №732/1563/17 було визнано право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та якою було оформлено право власності на земельну ділянку та зареєстровано 13.04.2018, на підставі чого було укладено з ТОВ "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ" договір оренди землі, державну реєстрацію якого здійснено 19.05.2018, про що було проінформовано позивача про оформлення оренди на вказані земельні ділянки та надано всі документи на підтвердження зазначеного. Відповідач вказує на те, що позивачем, у свою чергу, не надано відповідачу жодних документів на підтвердження права користування зазначеними земельними ділянками. Відсутність відомостей у реєстрі речових прав щодо реєстрації договорів оренди на спірні земельні ділянки за позивачем засвідчує факт відсутності у нього права користування спірними земельними ділянками, оскільки договори оренди паїв №№298, НОМЕР_16, 292 між позивачем та Городнянською райдержадміністрацією не набули чинності і, відповідно, у позивача не виникло жодних прав стосовно спірних земельних ділянок. Крім того, відповідач не погоджується з твердженням позивача щодо часткової обробки паїв №№293, НОМЕР_22, у зв`язку з тим, що сам позивач визнає, що відповідачем було оброблено 7,8459 га, а в оренді у відповідача перебуває 10,5686 га землі. Відповідно до протоколу огляду місця події від 31.07.2018, зерно вилучено на зберігання до Городнянського відділення поліції та на даний час постанова про повернення вилученого майна не приймалась; за заявою відповідача стосовно завідомо неправдивого повідомлення про злочин ОСОБА_4 внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.383 КК України та на даний час проводиться досудове розслідування.

18.01.2019 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач посилався на те, що в мотивувальній частині позовної заяви зазначено, що врожай, який був протиправно зібраний з 5 земельних ділянок, а саме: з земельних ділянок (паїв) №№300, 292, НОМЕР_21, НОМЕР_20 та НОМЕР_22. Проте, з технічних причин, в прохальній частині позовної заяви позивачем вказано лише три земельні ділянки (паї) №№ 292, НОМЕР_21, НОМЕР_16. Позивач просить виправити зазначену помилку та визнати за Фермерським господарством "Солонівське" право власності на врожай жита 2018 року у кількості 21,184 тони, вартістю 63704,52 грн, вирощений на земельних ділянках (паях) НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_16 та земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0323 (пай №299), які розташовані в адміністративних межах Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області.

Суд першої інстанції розцінив заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог як заяву про уточнення прохальної частини позовної заяви, прийняв заяву про уточнення прохальної частини позовної заяви, розгляд справи здійснювався з урахуванням змісту даної заяви.

У доповненні до відзиву на позовну заяву відповідач зазначав, що витрати позивача для проведення топографо-геодезичного знімання земельної ділянки в сумі 5000,00 грн не відносяться до судових витрат у даній справі, оскільки зі схеми обміру та прив`язки земельних ділянок, не вбачається щодо якої саме земельної ділянки (ділянок) проводилось топографо-геодезичне знімання, місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені. Також відповідач зазначає, що договори оренди землі, укладені 06.06.2017 між Городнянською РДА та ФГ "Солонівське", не містили пункту чи конкретного права орендаря щодо зберігання за останнім права на врожай в разі оформлення власником права власності у період з моменту проведення посівних робіт та до моменту збору врожаю та станом на липень-серпень 2018 року припинили свою дію. З інформації Відділу статистики у Городнянському районі Чернігівської області про посівні площі та врожайність сільськогосподарських культур, що були вирощені ФГ "Солонівське" у 2017-2018 роках, наданої позивачем, вбачається, що у 2018 році позивач не мав засіяними озимим житом земельних ділянок. Протоколи допиту свідків у кримінальному проваджені та протокол огляду місця події не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, відповідач вказує, що відповідно до інформації Відділу статистики у Городнянському районі щодо врожайності сільськогосподарських культур у 2017 році по ФГ "Солонівське", жито озиме становить 19,6 ц з 1 га зібраної площі, а не 27,0 ц з 1 га як зазначає позивач.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Солонівське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена Долина Полісся" про визнання за Фермерським господарством "Солонівське" права власності на врожай жита 2018 року у кількості 21,184 тонни, вартістю 63704,52 грн., та стягнення 71133,32 грн. збитків відмовлено повністю.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивачем належним чином не обґрунтовано свої позовні вимоги та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позові.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фермерське господарство "Солонівське" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 у справі №927/901/18 та винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з відповідача на користь позивача усі понесені судові витрати.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Солонівське" на рішення господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 у справі №927/901/18; призначено до розгляду апеляційну скаргу на 29.05.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 оголошено в судовому засіданні перерву до 18.06.2019.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі №927/901/18 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №927/901/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Чорна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 прийнято апеляційну скаргу Фермерського господарства "Солонівське" на рішення господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 у справі №927/901/18 до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Чорної Л.В.; продовжено строк розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства "Солонівське" на рішення господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 у справі №927/901/18; призначено справу до розгляду на 03.09.2019.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №927/901/18 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №927/901/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Солонівське" на рішення господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 у справі №927/901/18 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.; постановлено розгляд справи здійснювати за раніше визначеною датою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

06.06.2017 між Городнянською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та Фермерським господарством "Солонівське", орендарем, були укладені договори оренди землі, відповідно до п.1 яких орендодавець надав, а орендар прийняв згідно з Земельним кодексом України та розпорядженням райдержадміністрації від 31.03.2017 №155 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на оренду земельних ділянок з невитребуваних земельних часток (паїв)" у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться за межами населеного пункту в адміністративних межах Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області.

Виходячи зі змісту п. 2 договорів оренди землі від 06.06.2017, в оренду передані:

- земельна ділянка (пай) № НОМЕР_16 площею 3,8215 га ріллі, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Городнянський район за межами населеного пункту в адміністративних межах Солонівської сільської ради;

- земельна ділянка (пай) № 292 площею 3,0604 га ріллі, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Городнянський район за межами населеного пункту в адміністративних межах Солонівської сільської ради;

- земельна ділянка (пай) № НОМЕР_21 площею 3,6868 га ріллі, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Городнянський район за межами населеного пункту в адміністративних межах Солонівської сільської ради.

Згідно пунктів 8, 47 Договорів, договори укладено на 7 років та набувають чинності після підписання сторонами та проведення їх реєстрації.

Договори оренди землі від 06.06.2017 зареєстровані в Солонівській сільській раді Городнянського району Чернігівської області, про що у Книзі реєстрів договорів оренди земельних ділянок вчинено записи від 06.06.2017 за №№490, 491, 501, що підтверджується відповідними відмітками на договорах оренди землі.

На підтвердження факту передачі Городнянською районною державною адміністрацією та прийняття Фермерським господарством "Солонівське" в оренду невитребуваних земельних ділянок (паїв) № НОМЕР_16, № 292, № НОМЕР_21 до матеріалів справи додані підписані сторонами договору акти прийому-передачі від 06.06.2017.

26.08.2016 між Городнянською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та Фермерським господарством "Солонівське", як орендарем, був укладений договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі розпорядження голови Городнянської районної державної адміністрації №197 від 07.06.2016 надав, а орендар прийняв у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку, яка знаходиться на території Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та складається з окремих земельних ділянок - невитребуваних паїв, визначених у додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.2 договору оренди землі від 26.08.2016, в оренду передано земельну ділянку площею 3,0602 га, кадастровий номер, якісні показники, їх склад (рілля, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження тощо) наведені у додатку №1 до цього договору.

Згідно пунктів 8, 8.2 договору оренди землі від 26.08.2016, договір укладено на 14 років та набуває чинності після підписання сторонами та проведення державної реєстрації.

Договір зареєстрований 26.08.2016 в Солонівській сільській раді Городнянського району Чернігівської області за № 026.

На підтвердження факту передачі Городнянською районною державною адміністрацією та прийняття Фермерським господарством "Солонівське" в оренду невитребуваної земельної ділянки (пая) № НОМЕР_20 до матеріалів справи додано акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 26.08.2016.

Крім того, між ОСОБА_5 , як орендодавцем, та Фермерським господарством "Солонівське", як орендарем, був укладений договір оренди землі від 08.02.2016 та додаткова угода від 02.06.2018 до договору оренди землі від 08.02.2016.

Так, відповідно до п.1 договору оренди землі від 08.02.2016 та додаткової угоди до нього від 02.06.2018, орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:000:0323 , яка розташована на території Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області.

Відповідно до п.2 договору оренди землі від 08.02.2016, в оренду передано земельну ділянку загальною площею 3,76 га, у тому числі рілля - 3,76га.

Відповідно до п.8 договору оренди землі від 08.02.2016 та додаткової угоди до нього від 02.06.2018, договір укладено до 23.03.2036.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації протягом 10 днів (п.43 договору оренди землі від 08.02.2016).

З наявних в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 28.03.2016 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.10.2018, право оренди позивача за вказаним договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.03.2016 за №13904922.

В пунктах 35, 40 договорів оренди землі від 06.06.2017, пункті 36 договору оренди землі від 26.08.2016 та пункті 36 договору оренди землі від 08.02.2016 сторонами погоджено, що дія договорів припиняється у разі: закінчення строку, на який їх було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; договір припиняється також в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 41 договорів оренди землі від 06.06.2017 та п. 36 договору оренди землі від 26.08.2016 визначено, що у разі витребування окремої частки земельної ділянки-паю та передачі її у власність, припиняється дія цього договору в частині оренди витребуваної частки земельної ділянки-паю з моменту державної реєстрації її власником права власності на витребувану частку-пай.

Предметом позовних вимог у даній справі є визнання за Фермерським господарством "Солонівське" права власності на врожай жита 2018 року у кількості 21,184 тони, вартістю 63704,52 грн, вирощений на земельних ділянках (паях) № 292, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_16, які розташовані в адміністративних межах Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, та стягнення 71133,32 грн збитків, які включають в себе: 63704,52 грн - вартість зібраного відповідачем жита, 2428,80 грн - вартість висновку, наданого Чернігівською Торгово-промисловою палатою України, 5000,00 грн - вартість проведення топографо-геодезичного знімання земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачем неправомірно здійснено збір врожаю на орендованих позивачем земельних ділянках, чим порушено право власності позивача на 21,184 тонни озимого жита, зібраного на площі 7,8459 га на загальну суму 63704,52 грн, та завдано позивачу збитків в сумі 71133,32 грн. Розмір збитків визначений на підставі Експертного висновку Чернігівської Торгово-промислової палати України від 24.10.2018, проведеного на замовлення позивача, а площа земельних ділянок, на яких було зібрано врожай, визначена відповідно до схеми обміру та прив`язки земельної ділянки, яка виконана на підставі договору від 02.08.2018, укладеного між позивачем та ДП "Чернігівський науково-дослідний інститут землеустрою".

Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції).

Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10.11.1994 №666 установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні.

Згідно з Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 №720, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, cільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про оренду землі", об`єкт оренди за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України), а згідно зі ст. 126 того ж Кодексу право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як встановлено вище, договори оренди землі від 06.06.2017 та договір оренди землі від 26.08.2016 зареєстровані в Солонівській сільській раді Городнянського району Чернігівської області, про що у Книзі реєстрів договорів оренди земельних ділянок вчинено записи від 06.06.2017 за №№490, 491, 501 та 26.08.2016 за №026.

На виконання Указу Президента України від 03.12.1999 №1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" Кабінетом Мінстрів України прийнята Постанова від 24.01.2000 №119 Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), який визначає умови та процедуру реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) (далі - Порядок), якою, зокрема визначено право органів місцевого самоврядування здійснювати реєстрацію договорів оренди земельної частки (паю).

Пунктами 1, 2 ч. 1, п. 3 вказаного Порядку передбачено, що цей Порядок визначає умови та процедуру реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) (далі - договори оренди); реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю); для реєстрації договору оренди орендодавець подає особисто або надсилає поштою до відповідного виконавчого комітету органу місцевого самоврядування: договір оренди у двох примірниках; сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що наведена постанова стосується саме реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв), як умовних часток без виділення їх в натурі, які укладаються безпосередньо з власниками цих часток (паїв) і право яких підтверджується відповідним сертифікатом.

Враховуючи те, що договори оренди землі від 06.06.2017 та договір оренди землі від 26.08.2016 були укладені на підставі ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" із Городнянською районною державною адміністрацією, а не з власниками земельних часток (паїв), а тому суд апеляційної інстанції вважає, що вказані договори не є предметом регулювання постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 №119, якою затверджено наведений Порядок реєстрації договорів оренди земельної частки (паю).

Оскільки на момент укладення договорів оренди землі від 06.06.2017 та від 26.08.2016 діяв Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 30 якого було визначено особливості державної реєстрації права оренди на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, а тому право позивача на оренду земельних ділянок згідно з договорами оренди від 06.06.2017 та договором оренди від 26.08.2016 мало виникнути лише з моменту державної реєстрації цих прав.

В матеріалах справи відсутні докази реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації іншого речового права, права оренди Фермерського господарства "Солонівське" на земельні ділянки (невитребувані паї) за договорами оренди від 06.06.2017 та від 26.08.2016, що вказує на те, що відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України та ст. 17 Закону України "Про оренду землі", у позивача не виникло право оренди за договорами оренди землі від 06.06.2017 та від 26.08.2016.

В матеріалах справи містяться копії довідок №11 від 11.01.2019, №538 від 26.12.2017, №339 від 17.07.2019, виданих Солонівським старостинським округом Городнянської міської ради Городнянського району Чернігівської області, відповідно до яких за результатами жеребкування: громадянка ОСОБА_2 має земельну ділянку (пай) під № НОМЕР_16 , громадянин ОСОБА_6 має земельну ділянку (пай) під НОМЕР_17, громадянка ОСОБА_1 має земельну ділянку (пай) під НОМЕР_18.

Розпорядженням Городнянської районної державної адміністрації від 11.10.2017 №586 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання їх безоплатно у власність" громадянці ОСОБА_1 надано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 3,6868 га, в тому числі рілля - площею 3,6868 га (кадастровий номер :02:000:3250 ), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення колективної власності за межами населеного пункту на території Солонівської сільської ради.

Розпорядженням Городнянської районної державної адміністрації від 22.12.2017 №809 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання їх безоплатно у власність" громадянці ОСОБА_2 надано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 4,2458 га, в тому числі: рілля - площею 3,8214 га (кадастровий номер :02:000:3299 ), пасовище - площею 0,4244 га (кадастровий номер :02:000:3300 ), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення колективної власності за межами населеного пункту на території Солонівської сільської ради.

Розпорядженням Городнянської районної державної адміністрації від 26.04.2018 №389 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання їх безоплатно у власність" громадянці ОСОБА_3 надано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 3,4848 га, в тому числі: рілля - площею 3,0604 га (кадастровий номер :02:000:3308 ), пасовище - площею 0,4244 га (кадастровий номер :02:000:3309 ), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення колективної власності за межами населеного пункту на території Солонівської сільської ради.

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 24.04.2018 та від 14.01.2019 вбачається, що право власності на земельну ділянку (пай) НОМЕР_18, кадастровий номер :02:000:3250 , загальною площею: 3,6868 га, зареєстровано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , номер запису про право власності: 23062992 - 25.10.2017; право власності на земельну ділянку (пай) НОМЕР_16, кадастровий номер :02:000:3299 , загальною площею: 3,8214 га, зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , номер запису про право власності: 24328507 - 05.01.2018; право власності на земельну ділянку (пай) НОМЕР_17, кадастровий номер :02:000:3308 , загальною площею: 3,0604 га, зареєстровано за ОСОБА_3 , номер запису про право власності: 25965722 - 27.04.2018.

Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено можливість користування на правах оренди нерозподіленими (невитребуваними) земельними ділянками, проте виключно до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності.

Зазначена норма є імперативною, а тому її застосування залежить виключно від факту набуття права власності власниками земельних часток (паїв) і не залежить від домовленостей сторін договору.

Як зазначено в абзаці 5 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 №7, при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.01.2000 №5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.02.2000 за №101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється.

З набранням чинності з 01.01.2013 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України", державні акти на право приватної власності на землю (земельну ділянку) або на право постійного користування землею не видаються, а факти набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельну ділянку, вносяться до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Хоча законодавець не вніс змін до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", у тому числі і до ст. 13 цього Закону, щодо оренди невитребуваних паїв до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності, проте, враховуючи норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", право оренди цих земельних ділянок (невитребуваних паїв) припиняється з моменту внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за власником, а не з моменту отримання власниками державних актів.

З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2018 між ОСОБА_7 , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ", як орендарем, було укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Солонівської сільської ради.

Згідно з п.2.1 договору оренди землі від 09.01.2018, в оренду була передана земельна ділянка загальною площею - 3,6868 га, у тому числі: ріллі - 3,6868 га, кадастровий номер :02:000:3250 .

Договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років (п.3.1 договору оренди землі від 09.01.2018).

09.01.2018 між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ", як орендарем, було укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Солонівської сільської ради.

Згідно з п.2.1 договору оренди землі від 09.01.2018, в оренду була передана земельна ділянка загальною площею - 3,8214 га, у тому числі: ріллі - 3,8214 га, кадастровий номер :02:000:3299 .

Договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років (п.3.1 договору оренди землі від 09.01.2018).

16.05.2018 між ОСОБА_3 , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ", як орендарем, було укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Солонівської сільської ради.

Згідно з п.2.1 договору оренди землі від 16.05.2018, в оренду було передано земельну ділянку загальною площею - 3,0604 га у тому числі: ріллі - 3,0604 га, кадастровий номер :02:000:3308 .

Договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років (п.3.1 договору оренди землі від 16.05.2018).

На підтвердження факту передання орендодавцем орендарю вищевказаних ділянок підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі об?єкту оренди (земельної ділянки) від 09.01.2018 та 16.05.2018.

Право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ" за договорами оренди, укладеними з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 09.01.2018 та 16.05.2018 було зареєстровано 18.01.2018 та 16.05.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційними довідками від 24.04.2018 та 14.01.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже, законним землекористувачем земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:3250 , :02:000:3299 з 18.01.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ" та з 16.05.2018 - землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером :02:000: 3308.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Виходячи зі змісту статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вартість врожаю жита, що зібрав відповідач, і яку, як збитки, просить стягнути позивач, є втраченою (упущеною) вигодою останнього.

У вирішенні спорів про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди суди повинні дослідити, чи могли такі збитки бути реально понесені кредитором.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, у даному випадку, збору врожаю жита із земельних ділянок, з яких здійснив збирання врожаю відповідач.

Як стверджує позивач, Фермерським господарством "Солонівське" після взяття в оренду вищевказаних земельних ділянок, було проведено викорчовування самосіяних та стихійних насаджень та восени 2017 року на орендованих земельних ділянках було посіяно жито як озимина, врожай якого мав бути зібраний влітку 2018 року. У квітні 2018 року позивачем було отримано листа від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ" про те, що на окремі паї, які орендувалися позивачем, на даний час оформлені права власності та передані відповідачу в оренду їх власниками. Позивачем, у свою чергу, було повідомлено відповідача, що земельні ділянки, які ним вказувалися, на даний час обробляються позивачем, а також, останній просив надати документи, які б підтверджували правомірність відповідних вимог для подальших переговорів, оскільки у позивача відсутня будь-яка інформація про оформлення права власності на паї, які ним орендуються в Городнянскій РДА. Однак, як зазначає позивач, відповідач так і не надав жодної додаткової інформації та документи, які б підтверджували правомірність його вимог.

При цьому позивач вказує, що 31.07.2018 головою Фермерського господарства "Солонівске" ОСОБА_4 . при огляді полів було виявлено, що на території близько 11 га був зібраний врожай вищезазначеного жита. Зокрема, врожай жита було частково зібрано з земельних часток (паїв) №№300, НОМЕР_22, НОМЕР_21, НОМЕР_20, 292. Позивач зазначає, що йому стало відомо, що збір врожаю було здійснено відповідачем при організації роботи його директором ОСОБА_8 .

31.07.2018 директор Фермерського господарства "Солонівське" звернувся до Городнянського відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про проведення розслідування за фактом незаконних дій громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, на думку позивача, 29.07.2018 здійснили незаконне заволодіння врожаєм, що належить Фермерському господарству "Солонівське", в кількості 40 тонн із земельних ділянок 11 га, розташованих на території Солонівської сільської ради Городнянського району.

31.07.2018 старшим слідчим СВ Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Воробйовим Д.С., у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , проведено огляд території, яка розташована в м . Городня, вул. 1-го Травня , 123в та належить ОСОБА_14 , та складено протокол огляду. В ході огляду господарства було виявлено під навісом зерно жита, яке насипано в купу розмірами 13х7х03,7». Вказане зерно було вилучено та передано на зберігання власнику господарства ОСОБА_14

Інформація про незаконне заволодіння врожаєм, була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується відповідним витягом з ЄРДР від 31.07.2018.

Під час проведення допиту причетних осіб до заволодіння врожаєм встановлено факт збору врожаю, організований директором відповідача ОСОБА_8

Зокрема, в протоколі допиту від 31.07.2018 директор відповідача ОСОБА_8 пояснив, що в березні 2018 року ТОВ "ЗЕЛЕНА ДОЛИНА ПОЛІССЯ" було укладено з громадянами договори оренди земельних ділянок, які до цього орендувалися позивачем. Також, як зазначив ОСОБА_8 , внаслідок того, що позивач не забажав обмінятися засіяними останнім земельними ділянками на не засіяні, він, як керівник, 28.07.2018 організував збір врожаю на земельних ділянках, які орендуються ним з березня 2018 року.

Аналогічні пояснення були надані іншими свідками, протоколи допитів яких додано до позовної заяви (а.с.47,48).

Відповідні обставини встановлені також ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області від 03.08.2018 у справі №732/1162/18 по розгляду клопотання старшого слідчого СВ Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Воробйова Д.С., погодженого з прокурором Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області Хоменком В.Б., про накладення арешту на майно, а саме на зерно жита.

Позивач стверджує, що власником врожаю є виключно Фермерське господарство "Солонівське", оскільки відповідач не здійснював жодних дій щодо посіву жита, врожай якого ним було зібрано, а дії відповідача протиправними, оскільки останній набув права користування спірними земельними ділянками лише в березні 2018 року.

Позивач вважає, що загальна вартість врожаю, який належить позивачу та був протиправно зібраний відповідачем, становить: 21,184 х 3007,20 = 63704,52 грн. При цьому позивач посилається на експертний висновок Чернігівської Торгово-промислової палати України від 24.10.2018, проведеним на замовлення позивача, відповідно до якого середня врожайність жита по Чернігівській області становить 27,0 ц з 1 га, середня ринкова вартість жита становить 3007,20 грн за 1 тонну; зі схеми обміру та прив`язки земельної ділянки вбачається, що збір врожаю було здійснено на земельній ділянці площею 7,8459 га. Отже, на думку позивача, загальна маса жита, що була, протиправно зібрана відповідачем, становить: 27 х 7,8459 = 211,84 (центнерів), що дорівнює 21,184 т.

Посилаючись на викладені вище обставини, а також на положення ст.ст. 319, 392, 775 Цивільного кодексу України та ст.93 Земельного кодексу України, позивач просить визнати за ним право власності на врожай жита у кількості 21,184 т, вартістю 63704,52 грн та стягнути збитки у розмірі 71133,32 грн, які включають в себе 63704,52 грн - вартість врожаю, що був зібраний відповідачем, 2428,80 грн - витрати, які були сплачені позивачем за надання висновку експерта, та 5000,00 грн - вартість сплачених позивачем послуг за проведення топографо-геодезичного знімання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що із наданих позивачем доказів, а саме: заяви директора Фермерського господарства "Солонівське" до Городнянського відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області про проведення розслідування за фактом незаконних дій громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколу огляду від 31.07.2018, складеного старшим слідчим СВ Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Воробйовим Д.С., пояснень ОСОБА_4 від 31.07.2018; протоколів допиту свідків ОСОБА_8 від 31.07.2018, ОСОБА_9 від 31.07.2018, ОСОБА_14 від 31.07.2018, ОСОБА_13 від 01.08.2018; протоколу огляду місця події від 31.07.2018; ухвали Городнянського районного суду Чернігівської області від 03.08.2018 у справі № 732/1162/18; протоколу огляду місця події від 03.08.2018 неможливо дійти до беззаперечного висновку про те, на яких саме полях було проведено збір врожаю (ідентифікувати їх), оскільки вказані документи не містять посилань на номери полів, на номери паїв, на кадастрові номери, на площі орендованих земельних ділянок.

Отже, вказані вище обставини та документи не є належними доказами, які підтверджують вину відповідача у неправомірному зборі врожаю на відповідних земельних ділянках.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не доведено правомірності користування земельними ділянками (паями) НОМЕР_18 кадастровий номер :02:000:3250 , НОМЕР_16 кадастровий номер :02:000:3299 , № 292 кадастровий номер :02:000:3308 , №293 кадастровий номер № : 02 : 000 , а тому відсутні підстави вважати Фермерське господарство "Солонівське" управненою стороною в розумінні приписів статті 224 Господарського кодексу України щодо земельних ділянок (паїв) НОМЕР_18, кадастровий номер :02:000:3250 , НОМЕР_16, кадастровий номер :02:000:3299 , НОМЕР_17, кадастровий номер :02:000:3308 та № НОМЕР_20, кадастровий номер № :02 : 000 .

Щодо врожаю, вирощеного на земельній ділянці (пай) № НОМЕР_22 кадастровий номер :02:000:0323 , яка знаходиться у користуванні позивача згідно з договором оренди від 02.08.2016, колегія суддів зазначає, що із наданих позивачем документів та вищевикладених обставин не можна зробити беззаперечний висновок про те, що з цієї земельної ділянки відповідачем було здійснено збір врожаю; при розрахунку суми збитків позивачем не визначено конкретну площу по кожній із п`яти земельних ділянок, які є предметом спору, в тому числі по земельній ділянці (пай) №299, кадастровий номер :02:000:0323 ; із наявних у справі доказів суд не може самостійно встановити розмір площі, на якій було зібрано озиме жито на земельній ділянці (пай) № НОМЕР_22, кадастровий номер :02:000:0323 .

Крім того, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підготовки земельних ділянок до посіву, виконання посівних робіт на вказаних земельних ділянках, наявність посівного матеріалу, внесення засобів захисту рослин та добрив, понесення витрат на паливно-мастильні матеріали, доказів про виплату заробітної плати, витрати на електроенергію, витрати на відрядження, страхування майна, поточний ремонт техніки, послуги сторонніх організацій, витрати на охорону польових робіт та виробничих цінностей, харчування співробітників на полях, а також про врожайність озимого жита.

Не може бути прийнята, як належний доказ, надана позивачем суду першої інстанції інформація Відділу статистики у Городнянському районі Чернігівської області про посівні площі та врожайність сільськогосподарських культур, що були вирощені Фермерським господарством "Солонівське" у 2017-2018 роках, та звіт про площі та валові збори сільськогоподарських культур, плодів, ягід і винограду станом на 01.12.2017 та станом на 01.12.2018, оскільки в листі Відділу статистики у Городнянському районі Чернігівської області про посівні площі та врожайність сільськогосподарських культур, що були вирощені Фермерським господарством "Солонівське" у 2017-2018 роках, від 21.01.2019 №15/06-10 вказано про те, що врожайність жита озимого у 2018 році у позивача була відсутня, а посівна площа сільськогосподарської культури - жита озимого по Фермерському господарству "Солонівське" у 2017 році становила 50,00 га, у 2018 році - 0 га. Відповідно до звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду станом на 01.12.2017, поданого Фермерським господарством "Солонівське" до Відділу статистики у Городнянському районі Чернігівської області 04.12.2017, посівна площа (площа яка збереглася) зернової культури - жита озимого (код рядка 0160) - 50,00 га; площа зібрана зернової культури - жита озимого - 50,00 га. У звіті вказано про те, що він поданий 30.11.2018.

Водночас згідно з інформаційною довідкою від 04.02.2019 №30/06-10 Відділу статистики у Городнянському районі Чернігівської області про уточнені дані про середню врожайність сільськогоподарських культур та посівні площі, що були вирощені Фермерським господарством "Солонівське" у 2017-2018 роках, посівна площа сільськогосподарської культури - жита озимого по Фермерському господарству "Солонівське" у 2017 році становила 50,00 га, у 2018 році - 100 га. До цієї довідки додано також звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду станом на 01.12.2018, поданий Фермерським господарством "Солонівське" до Відділу статистики у Городнянському районі Чернігівської області 04.02.2019, у розділі І у графі площа посівна уточнена зернової культури - жита озимого (код рядка 0160) та у графі площа зібрана зазначеної зернової культури вказано 100 га. У вказаному звіті також зазначено, що він поданий 30.11.2018.

Відомості про те, що попередній звіт був відкликаний чи уточнений відсутні. У інформаційній довідці від 04.02.2019 № 30/06-10 Відділу статистики у Городнянському районі Чернігівської області також не зазначено про відкликання попереднього звіту чи складання її на підставі поданого уточненого звіту.

Враховуючи те, що вказані докази протиріччать один одному, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

Як зазначено вище, на підтвердження розміру суми збитків позивачем надано експертний висновок Чернігівської Торгово-промислової палати України від 24.10.2018, відповідно до якого середня врожайність жита по Чернігівській області у 2018 році становить 27,0 ц з 1 га, середня ринкова вартість жита у 2018 році становить 3007,20 грн за 1 тонну; відповідно до схеми обміру та прив`язки земельних ділянок на території Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, збір врожаю було здійснено на земельній ділянці площею 7,8459 га. Загальна маса жита, що була зібрана відповідачем, становить 21,184 тонни.

Разом з тим, як зазначено у наданому позивачем листі Відділу статистики у Городнянському районі Чернігівської області від 21.01.2019 №15/06-10 вказано про те, що врожайність жита озимого у 2018 році у позивача була відсутня, у 2017 році - становила 19,6 ц з 1 га. У довідці від 04.02.2019 №30/06-10 вказано про те, що врожайність жита озимого у 2017 році становила 19,6 ц з 1 га, а в 2018 році - 25 ц з 1 га, в той час, як при розрахунку суми збитків експертом Чернігівської Торгово-промислової палати України була взята врожайність 27 ц з 1 га відповідно до довідки Головного управління статистики Чернігівської області від 22.10.2018 про середню врожайність жита у Городнянському районі та по Чернігівській області в цілому.

Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, з матеріалів справи вбачається, що у позивача було засіяно жито озиме і на інших ділянках, а саме: на загальній площі чи 50 га чи 100 га, яку конкретно визначити неможливо, оскільки як зазначено судом, надані позивачем відомості протиріччать один одному, отже більш достовірним підтвердженням розміру зібраного врожаю на спірних земельних ділянках щонайменше мають бути розміри врожайності саме по відповідному полю, а не середні показники по господарству чи показники по усьому Городнянському району та Чернігівській області.

Надана позивачем заява свідка у справі №927/901/18 - голови Фермерського господарства "Солонівське" від 23.01.2019 також не є належним доказом, який підтверджує факт посіву жита озимого на зазначених земельних ділянках (паях) НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_16, НОМЕР_22, оскільки це є лише особисті письмові пояснення голови фермерського господарства, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Певні обставини справи, які повинні бути підтверджені відповідними доказами, не можуть бути підтверджені показаннями свідка.

Наявність у власності голови фермерського господарства ОСОБА_4 . трактора колісного "Беларус-892", що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_15 від 06.03.2017, та прийняття на роботу ОСОБА_15 на посаду тракториста згідно з наданим до матеріалів справи наказом № 3-2017 від 14.03.2017 також не є беззаперечним доказом здійснення посіву зернової культури - жита озимого на вказаних земельних ділянках.

Таким чином, розрахунки збитків є теоретичними та ґрунтуються на статистичних даних щодо врожайності та вартості жита (без будь-якого врахування сорту, категорії, класу якості, вологості, врожайності зібраного жита), на нічим не підтвердженому обсязі врожаю (21,184 тонни) та статистичних даних середньої врожайності по Чернігівській області, без урахування недоліків якості ґрунту Городнянського району (невеликої родючості, залісненості, північного розташування району тощо) у порівнянні з іншими регіонами області, тобто вони побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір доходу, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснив збирання цього врожаю.

Стосовно позовних вимог про визнання за позивачем права власності на врожай жита у кількості 21,184 т, вартістю 63704,52 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 775 Цивільного кодексу України, наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані в результаті користування річчю, переданою в найм.

Аналогічні норми закріплені в ст. 95 Земельного кодексу України, згідно з якою землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають, зокрема, право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Слід відзначити, що позивачем, за його ж твердженням, збирання спірного врожаю жита не здійснювалося, проте позивач вважає себе його власником, а відповідач зазначеного права не визнає.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності у порядку статті 392 Цивільного кодексу України пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником, а відповідачем - будь-яка особа, яка має сумнів у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Оскільки набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, у вирішенні спорів про право власності установленню підлягає, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Як встановлено вище, у позивача не виникло право оренди за договорами оренди землі від 06.06.2017 та за договором оренди від 26.08.2016, а також навіть і у разі виникнення такого права оренди землі за договорами від 06.06.2017, вони припинили б свою дію з дати реєстрації за фізичними особами права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:3250 , :02:000:3299 , :02:000:3308 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже, з моменту такої державної реєстрації позивач не є належним землекористувачем, він повинен був би повернути земельні ділянки власникам.

Отже, дії позивача щодо користування вищевказаними земельними ділянками підпадають під розуміння самовільного зайняття земельних ділянок.

Укладаючи та підписуючи договори оренди земельних ділянок (невитребуваних часток (паїв)), позивач зобов`язаний був дотримуватись вимог чинного законодавства щодо обов`язкової реєстрації права оренди за вказаними договорами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також, у разі виникнення права оренди, усвідомлювати ризик припинення такого права у будь-який момент та самостійно контролювати статус цих земельних ділянок, у тому числі, з метою припинення орендних взаємовідносин. Усі негативні наслідки, пов`язані з такими ризиками, повинна нести сторона правочину, яка їх передбачала і на них погодилась.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Враховуючи те, що позивач самовільно користувався земельними ділянками: (пай) № НОМЕР_21, кадастровий номер :02:000:3250 , (пай) НОМЕР_16, кадастровий номер :02:000:3299 , (пай) НОМЕР_17, кадастровий номер :02:000:3308 , (пай) №293, кадастровий номер № :02:000 , у позивача відсутнє право власності на врожай, вирощений на вказаних земельних ділянках.

Щодо визнання права власності на жито врожаю 2018 року, вирощеного на земельній ділянці (пай) № НОМЕР_22, кадастровий номер :02:000:0323 , яка знаходиться у користуванні позивача згідно з договором оренди від 02.08.2016, то вимоги позивача в цій частині також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у позовній заяві конкретно не визначено кількість врожаю жита 2018 року по кожній із п`яти земельних ділянках, які є предметом спору, в тому числі по земельній ділянці (пай) №299, кадастровий номер :02:000:0323 .

При цьому, суд вказує на неможливість самостійно визначити кількість врожаю 2018 року, вирощеного на земельній ділянці (пай) №299, оскільки із наданої позивачем схеми обміру та прив`язки земельних ділянок на території Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області зазначено загальну площу 5,7480 га, в яку входять три земельні ділянки (паї) №№300, НОМЕР_21, НОМЕР_22.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не зазначено клас жита (залежно від показників якості жита), на яке просить визнати право власності.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання за Фермерським господарством "Солонівське" права власності на врожай жита 2018 року у кількості 21,184 тонни, вартістю 63704,52 грн, вирощений на земельних ділянках (паях) НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_16, які розташовані в адміністративних межах Солонівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, та стягнення 71133,32 грн збитків, які включають в себе: 63704,52 грн - вартість зібраного відповідачем жита, 2428,80 грн - вартість висновку, наданого Чернігівською Торгово-промисловою палатою України, 5000,00 грн - вартість проведення топографо-геодезичного знімання земельної ділянки, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Солонівське" залишити без задоволення, рішення господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 у справі №927/901/18 - без змін.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

повний текст постанови складено 06.09.2019

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна