ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р. Справа№ 910/21449/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача Дідук О.В. довіреність № 72 від 04.09.19

від відповідача Кушнір Р.Ю. довіреність № б/н від 08.04.19

від третьої особи не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року (повний текст складено 13.06.2019 р.)

у справі № 910/21449/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ "УПБ" Пантіної Любові Олександрівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 8 174,76 євро, -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст позовних вимог:

1.1.1. Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ "УПБ" Пантіної Любові Олександрівни звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" про стягнення (з урахуванням прийнятих судом заяв про збільшення розміру позовних вимог): 4414,00 євро заборгованості за кредитом, 54,42 євро заборгованості за строковими процентами (за період 14.12.2012 - 01.12.2014, 03.12.2014 - 22.06.2015), заборгованості за простроченими процентами у сумі 2267,09 євро (з 01.04.2013 по 02.04.2013, 01.12.2014 - 03.12.2014, 02.06.2015-20.04.2018) та пені у сумі 2.381,46 євро, нарахованої за період з 01.04.2013 по 19.04.2018 р. (т.І, а.с. 4-7, 205-206, т.ІІ, 14-15).

1.1.2. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання кредиту № 665 від 14.11.2012.

1.2 короткий зміст рішення суду першої інстанції:

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018 р. позов задоволено частково та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 4414 євро, заборгованість по строковим процентам в сумі 54,42 євро та судовий збір.

1.2.2. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2019 р. вказані постанову та рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

1.2.3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі №910/21449/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" 4 414,00 євро заборгованості за кредитом, 54,42 євро заборгованості по строковим процентам, 2 266,30 євро заборгованості по процентам за неправомірне користування грошовими коштами (по простроченим процентам), 3280,45 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено (т.ІІІ, а.с.119-126).

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. ТОВ "Горизонт-СМ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі № 910/21449/17, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019р. у справі № 910/21449/17 в частині стягнення з ТОВ "Горизонт-СМ" на користь ПАТ "Український професійний банк" 2 266,30 євро заборгованості по процентам за неправомірне користування грошовими коштами (по простроченим процентам) та постановити нове рішення про відмову в позові у вказаній частині.

1.3.2. 16 липня 2019 року від відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги, у яких додатково викладено прохання скасувати рішення також в частині стягнення з відповідача 4414,54 євро заборгованості за кредитом та 54,45 євро заборгованості по строковим процентам та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2019 року, апеляційна скарга ТОВ "Горизонт-СМ" у судовій справі № 910/21449/17 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

2.1.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12 липня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ "Горизонт-СМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі № 910/21449/17 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

2.1.3. 30 липня 2019 року від ТОВ "Горизонт-СМ" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги разом з доказами сплати судового збору за оскарження рішення в частині викладених в апеляційній скарзі та доповненнях до неї вимог.

2.1.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05 серпня 2019 року у справі № 910/21449/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі № 910/21449/17. Справу призначено до розгляду на 10 вересня 2019 року.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1 Відповідач зазначає, що судом неправомірно стягнуто з нього проценти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, адже такі вимоги позивачем не заявлялись. При цьому, на думку відповідача після закінчення строку дії договору стягнення з нього процентів у визначеному в п. 7.5 Договору розмірі є неправомірним, а п. 9.1 Договору щодо строку дії договору - застосуванню не підлягають.

2.2.2 Відповідач зазначає про помилковість посилань суду першої інстанції на викладені в постановах Верховного Суду у справах №5017/1987/2012 та №444/9519/12 правові висновки, оскільки обставини таких справ свідчать про те, що сторони строк договору окремо не визначили.

2.2.3 У доповненнях до апеляційної скарги відповідач також зазначає про відсутність у нього заборгованості за кредитом (4414) та строковими процентами (54,42) у відповідача перед позивачем відсутня з огляду на її оплати в межах виконавчого провадження ВП 57564379 з виконання наказу №910/21449/17, що підтверджується доданою ним копією платіжного доручення 57564379/1.

2.3 узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

2.3.1 Інші сторони правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

2.4 інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судовому засіданні 10 вересня 2019 року представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині задоволення вимог про стягнення з нього 2 266,30 євро заборгованості по процентам за неправомірне користування грошовими коштами (по простроченим процентам), 4414,54 євро заборгованості за кредитом та 54,45 євро заборгованості по строковим процентам та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог.

2.4.2. Представник позивача у судовому засіданні 10 вересня 2019 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

2.4.3. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про причину повернення поштового відправлення "за закінченням встановленого строку зберігання", а також шляхом оприлюднення 06.08.2019 р. ухвали про відкриття апеляційного провадження від 05.08.2019 р. за ідентифікатором http://reyestr.court.gov.ua/Review/83429369.

2.4.4. Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

2.4.5. Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. 14.11.2012 р.. між ПАТ "УПБ" (банк) і ТОВ "Горизонт-СМ" (позичальник) укладено кредитний договір № 665, за умовами пункту 1.1 якого банк надає позичальнику кредит на суму 58.000,00 євро терміном до 13.11.13. на купівлю сідельного тягача Volvo FH згідно з договором купівлі-продажу від 19.10.12. №UKR26/1012S, укладеним із Volvo Truck Corporation (Швеція), з можливістю продовження дії цього договору строком до 2 (двох) років на умовах, визначених та узгоджених сторонами (т.І, а.с. 8).

3.1.2. Згідно з пунктом 1.3 договору плату за користування одержаним кредитом встановлено сторонами у розмірі 9 % річних.

3.1.3. За змістом пункту 4.1 договору позичальник зобов`язується повернути одержаний кредит у строк, визначений у пункті 1.1 цього договору, та сплатити нараховані проценти шляхом перерахування грошових коштів на відповідний позичковий рахунок і рахунок нарахованих процентів відповідно до встановлених у пункті 7.1 цього договору строків.

3.1.4. Пунктом 7.1 договору визначено, що нарахування та сплата процентів за користування кредитними ресурсами здійснюються щомісячно та одночасно з остаточним погашенням кредиту, але не пізніше 13.11.2013. Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом. Сплата процентів за користування кредитними ресурсами здійснюється позичальником щомісячно у період з 26 числа по останній робочий день місяця та одночасно з остаточним погашенням кредитної заборгованості за кредитом, але не пізніше 13.11.2013, на рахунок нарахованих процентів у банку. При цьому сплаті підлягають проценти, нараховані на 25 число місяця включно; сплата процентів, які нараховані за період з 26 числа по останній календарний день місяця, здійснюється у наступний період сплати процентів.

3.1.5. Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюються у валюті кредиту (пункт 7.3 договору).

3.1.6. Згідно з пунктом 7.5 договору за несвоєчасне погашення кредиту позичальник сплачує банку подвійну процентну ставку від встановленої у пункті 1.3 цього договору.

3.1.7. Відповідно до пункту 8.1 договору за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом позичальник сплачує на вимогу банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,2 % від суми простроченої заборгованості за процентами на рахунок банку за курсом Національного банку України на день сплати. Пеня нараховується на суму несплачених своєчасно процентів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи із дати виникнення простроченої заборгованості, і до дати повного її погашення. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитом згідно з умовами цього договору.

3.1.8. У пункті 9.1 договору сторони погодили, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 13.11.2013 р., а у частині невиконаних зобов`язань позичальника - до повного та належного їх виконання.

3.1.9. 13.11.2013 р. укладено додатковий договір до договору про надання кредиту від 14.11.12. № 665, за умовами якого сторони, зокрема, погодили внести зміни до пунктів 1.1, 7.1, 9.1 договору та замінено строк дії договору до 07.11.2014. Змінено суму на 20970,00 євро (т.І, а.с. 10).

3.1.10. Згідно з додатковим договором від 07.11.2014 р. сторони продовжили строк його дії до 06.11.15. Абзац 2 пункту 1.1 договору викладено у новій редакції, відповідно до якої станом на 07.11.2014 р. кредитна заборгованість становить 15640,00 євро. Зменшення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно, починаючи з листопада 2014 року, в сумі 1203,00 євро, не пізніше 06.11.2015 (т.І, а.с. 11).

3.1.11. За змістом додаткового договору від 23.12.2014 р. сторони продовжили строк його дії до 19.06.2015. Абзац 2 пункту 1.1 договору викладено у новій редакції, відповідно до якої станом на 23.12.2014 р. кредитна заборгованість становить 13234,00 євро. Зменшення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно, починаючи із січня 2015 року, в сумі 2.205,00 євро. Остаточне погашення кредиту у сумі 2209,00 євро здійснюється не пізніше 19.06.2015 (т.І, а.с. 12).

3.1.12. ПАТ "УПБ" зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, чого не заперечував і відповідач, надало ТОВ "Горизонт-СМ" кредитні кошти у сумі 58000,00 євро, що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером №15614605 (т.І, а.с. 14).

3.1.13. Натомість, ТОВ "Горизонт-СМ" належним чином не виконало взятих на себе зобов`язань за договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати строкових процентів за користування кредитом, а також сплати прострочених процентів за користування кредитом та нарахованої пені на прострочені проценти, що стало підставою для звернення ПАТ "УПБ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "УПБ".

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив наступне.

"Суди попередніх інстанцій установили, а відповідач не спростував, що належним чином не виконав умови договору, внаслідок чого станом на 20.04.2018 заборгованість за кредитом становить 4414,00 євро, за строковими процентами - 54,42 євро, отже висновок судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині є правильним.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за простроченими процентами і пені та посилаючись лише на постанову Великої палати від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, не врахували законодавчо встановлену можливість нарахування процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, не з`ясували питання, виходячи з положень чинного законодавства та умов договору (пункти 7.5, 8.1 і 9.1) щодо наявності/відсутності у позивача права на нарахування процентів і пені процентів у зв`язку із неправомірним, незаконним користуванням боржником грошовими коштами через прострочення виконання грошового зобов`язання, не встановили період нарахування таких процентів в межах позовної давності."

У п. 5.3. постанови Верховного Суду зазначено, що: "За наведених обставин колегія суддів вважає висновок судів першої та апеляційної інстанцій у частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими процентами і пені передчасним і таким, що зроблено без дослідження всіх зібраних у справі доказів, тому судові рішення у справі слід скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції."

3.2.2. В силу положень ч. 5 ст. 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

3.2.3. Вказане свідчить про те, що апеляційний перегляд справи має бути здійснено з урахуванням викладений у постанові Верховного Суду від 18.02.2019 р. у справі №910/21449/17 висновків.

3.3 доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Надавши оцінку обставинам справи в межах доводів і вимог апеляційної скарги, з урахуванням висновків та вказівок суду касаційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

3.3.2. Як вбачається із наявних у справі документів, відповідач належним чином не виконав умови Договору, внаслідок чого станом на 20.04.2018 р. за відповідачем утворилася та в добровільному порядку не була погашена заборгованість по кредиту в сумі 4414 євро та заборгованість по строковим процентам за користування кредитом у розмірі 54,42 євро.

3.3.3. Про обґрунтованість вказаних вимог також було зазначено у постанові Верховного Суду у даній справі.

3.3.4. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум заборгованості є обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

3.3.5. Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами у сумі 2267,09 євро з огляду на наступне.

3.3.6. В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №5017/1987/2012 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначено, що у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

3.3.7. Відповідно до п. 1.3 договору про надання кредиту плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 9 % річних.

3.3.8. Пунктом 7.5 договору передбачено, що за несвоєчасне погашення кредиту позичальник сплачує банку подвійну процентну ставку від встановленої у пункті 1.3 цього договору.

3.3.9. Таким чином умовами договору сторони визначили порядок нарахування та оплати ставки за несвоєчасне погашення кредиту.

3.3.10. Оскільки позивачем позов до суду подано 30.11.2017, що підтверджується відбитком календарного штемпелю вхідної кореспонденції суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по простроченим процентам, нарахованим до 30.11.2014 у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

3.3.11. Враховуючи положення п.п. 7.5, 9.1 договору, а також з огляду на законодавчо встановлену можливість нарахування процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у позивача наявне право нарахування процентів за неправомірне користування грошовими коштами (прострочених процентів) в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України та пункту 7.5 договору, проте, в межах позовної давності з 01.12.2014 р. по квітень 2018 року.

3.3.12. Здійснивши перевірку розрахунку таких процентів відповідно до наданого позивачем до заяви про збільшення розміру позовних вимог розрахунку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2226,30 євро прострочених процентів.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. Матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем права позивача на своєчасне повернення суми кредиту та сплати відсотків.

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Враховуючи те, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факту прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

4.2.2. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

4.2.3. Відповідно до ч.ч. 1-2, 5, 9, 10 ст. 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю;4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

4.2.4. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

4.2.5. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

4.2.6. За змістом частини 1 статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

4.2.7. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

4.2.8. Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

4.2.9. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

4.2.10. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

4.2.11. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

4.2.12. За змістом частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

4.2.13. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

4.2.14. У пункті 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 зауважено, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

4.2.15. Відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання визначена законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

4.2.16. Отже, зміст правової позиції Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України (Аналогічну правову позицію викладено у ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 5017/1987/2012 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Умовами п. 7.5 з урахуванням п. 1.3 договору сторони визначили порядок нарахування та оплати ставки за несвоєчасне погашення кредиту.

5.1.2. При цьому, враховуючи викладену в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №5017/1987/2012 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 правову позицію суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана сума за правовою природою є нарахованими за неправомірне користування боржником грошовими коштами процентами.

5.1.3. У постанові Верховного Суду від 05.03.2019 р. у справі №910/23070/17 з посиланням на ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 та п. 3 ч. 1 ст. 237 ГПК України зазначено, що: "господарський суд при ухваленні судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову)."

5.1.4. Отже невизначення у позовній заяві точного нормативного характеру плати за несвоєчасне погашення кредиту, яку позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення як заборгованість за простроченими процентами на підставі п.п. 1.3, 7.5 Договору, не спростовує визначеного договором обов`язку відповідача сплатити таку суму у випадку прострочення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за неправомірне користування відповідачем грошовими коштами через прострочення виконання грошового зобов`язання (інший розмір процентів встановлений договором).

5.1.5. Враховуючи положення п.п. 7.5, 9.1 договору, а також з огляду на законодавчо встановлену можливість нарахування процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами, як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень відповідача про неправомірність стягнення з нього 2 266,30 євро заборгованості по простроченим процентам (по процентам за неправомірне користування грошовими коштами).

5.1.6. Враховуючи, що заборгованості за кредитом (4414) та строковими процентами (54,42) оплачено в межах виконавчого провадження ВП 57564379 з виконання наказу №910/21449/17, тобто на виконання рішення у даній справі, яке в подальшому було скасовано судом касаційної інстанції з передачею справи на новий розгляд, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в частині скасування рішення у вказаній частині.

5.1.7. Колегія суддів зазначає, що у такому випадку вказані суми: 1) або підлягають врахуванню під час виконання рішення у даній справі (яке наразі переглядається у апеляційному порядку); 2) або, у випадку наявності законодавчих підстав, підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення, визначеному у ч.ч. 9, 10 ст. 333 ГПК України.

5.1.8. Крім того, клопотання б/н від 14.05.2019 р. про приєднання доказів заявлено відповідачем з порушенням визначеного ч. 3 ст. 80 ГПК України строку. Враховуючи дату доданих документів (15.11.2018 р.) та дату їх подання суду (14.05.2019 р.) без виконання визначеної ч. 4 ст. 80 ГПК України процедури повідомлення суду про неможливість подання відповідного доказу у встановлений строк, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув таке клопотання без розгляду, а викладені в апеляційній скарзі твердження відповідача щодо цього питання правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

6.1.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі №910/21449/17 підлягає залишенню без змін.

6.1.3. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі №910/21449/17 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі №910/21449/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06 червня 2019 року у справі №910/21449/17 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ".

4. Справу № 910/21449/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 11.09.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова