ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1503/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: С.В. Таран, Л.О. Будішевської

розглянувши порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2019 (суддя Шаратов Ю.А., м. Одеса, повний текст рішення складено 08.07.2019)

у справі № 916/1503/19

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО

до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 88 677,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2019р. Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО» звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса про стягнення страхового відшкодування в розмірі 88 677,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у компанії шкоди, що виникла внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), в результаті якої було пошкоджено застрахований в ПрАТ Страхова компанія ВУСО автомобіль. Після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до винної особи на відшкодування суми понесених матеріальних витрат, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП застрахована не була.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.07.2019 у справі № 916/1503/19 позов задоволено повністю: стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (65014, м. Одеса, вул.. Єврейська, 13, ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 88 677,01грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що, 02.08.2017 між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія ВУСО та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №4-01, а також Додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди, зокрема, змінити вигодонабувача на ОСОБА_2 . 05.12.2017 в місті Одеса АДРЕСА_1 4 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю легкового транспортного засобу ГАЗ-3110 військовий номерний знак НОМЕР_1 , що належить Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси, під керуванням ОСОБА_3 , та легкового автомобіля MERCEDES-BENZ E400 номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 18.01.2018 у справі № 522/24338/18, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі Договору від 02.08.2017 та заяви страхувальника ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування, а саме: 29 250,00 грн. зараховано в рахунок неоплаченої частини страхового платежу згідно довідки про підтвердження заліку страхового відшкодування; 59 427,01 грн. сплачено на рахунок СТО, що здійснювала відновлювальний ремонт ЗТЗ, що підтверджується платіжним дорученням від 26.12.2017 № 29356, що також підтверджується страховим актом від 26.12.2017 № 11355-02. Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги в порядку регресу до винної особи на відшкодування суми понесених матеріальних витрат, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП застрахована не була, що підтверджується витягом з ЦБД МТБУ. Судом також встановлено, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_3 керував транспортним засобом в силу своїх трудових обов`язків, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_3 , наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 03.01.2017 № 4 про закріплення автомобільної техніки КЕВ м. Одеси за водіями, зокрема, ОСОБА_3 , та Дорожнім листом № 1545/с. На підставі викладеного, суд вирішив, що позовні вимоги до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою за пошкодження автомобіля в розмірі 88677,01 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2019 року у справі №916/1503/19 за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 88 611,01грн., в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- право звернення до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» належить ОСОБА_2 як страхувальнику та власнику транспортного засобу, а не ОСОБА_1 ;

- посилання Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» на страховий акт №11355-02 від 26.12.17р., який складено до Договору від 02.08.17р., не відповідає нормам законодавства, так як необхідно було посилатися на Додаткову угоду №1 від 02.08.17 до Договору;

- у відповідності до норм чинного законодавства та до Додаткової угоди №1 до договору від 02.08.17 виплата страхового відшкодування повинна була бути сплачена на рахунок ОСОБА_2 або повністю на рахунок СТО;

- з матеріалів справи не вбачається доказів того, що Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО» має ліцензію на здійснення даного виду страхування або є членом МТСБУ;

- всупереч вимог діючого законодавства не було проведено належну експертну оцінку пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ E400 номерний знак НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 05.12.17р., а лише складено акт огляду не відомо ким, та не викликано заінтересованих осіб, а саме, представника КЕВ м. Одеса для технічного огляду пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ E400 номерний знак НОМЕР_2 . Як вбачається з матеріалів справи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 88 677,01грн., що підтверджується рахунком СТО. При цьому КЕВ м. Одеса звертає увагу суду на таке: що в замовленні робіт вказано ОСОБА_1 як клієнта, тобто і замовника, а в акті виконаних робіт замовник та власник значиться ОСОБА_2 .. Також в зазначеному акті прописано, що замовник звернувся зі скаргою на роботу автомобіля MERCEDES-BENZ E400 номерний знак НОМЕР_2 , а не внаслідок його пошкодження в результаті ДТП.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2019 у справі № 916/1503/19; встановлено позивачу строк 5 днів з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу; розгляд справи №916/1503/19 почати через 15 днів з дня відкриття апеляційного провадження без повідомлення учасників справи.

27.08.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО», в якому позивач зазначає що рішення Господарського суду Одеської області є законним, обґрунтованим, ухваленим внаслідок належного та всебічного дослідження доказів, наявних у матеріалах справи, правильного визначення характеру правовідносин, що склалися між сторонами та з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а відтак є таким, що підлягає залишенню в силі.

Позивач вказує, що відповідно до Договору та Додаткової угоди №1 до нього страхувальником є ОСОБА_1 , а вигодонабувачем є ОСОБА_2 Розмір страхового відшкодування по даній страховій події було визначено на підставі рахунку СТО, а відтак в силу п.16.10 Договору Страховик має право здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок СТО, для чого окрема згода страхувальника або вигодонабувача не вимагається.

Щодо правомірності визначення розміру страхового відшкодування, позивач вважає, що сума страхового відшкодування була визначена правомірно. Крім того, оцінка є лише попереднім документом, що визначає можливу, а не кінцеву вартість ремонту, а тому визначення фактично завданої шкоди на підставі теоретичного документу є неправомірним та призвело би до порушення права потерпілої особи на відшкодування завданої шкоди в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

02.08.2017 між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія ВУСО та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №4-01, а також Додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди про зміну вигодонабувача на ОСОБА_2 .(а.с. 24)

Відповідно до пунктів 7.1, 15.1, 15.2, 16.3.1 Договору від 02.08.2017 страховик зобов`язався відшкодувати страхувальнику ( ОСОБА_1 ) або вигодонабувачу ( ОСОБА_2 ), прямі збитки, що сталися внаслідок ризиків, позначених у цьому договорі, які прийняті під страховий захист. Для підтвердження факту настання страхового випадку і визначення розміру заподіяних збитків страхувальник зобов`язався надати страховику, зокрема, заяву на виплату страхового відшкодування встановленої страховиком форми (протягом 3-х робочих днів з моменту настання страхового випадку. У випадку, якщо виконання вказаних вимог було неможливим, страхувальник зобов`язаний надати документальне підтвердження наявності поважних причин). Кошторис збитків складається на момент настання страхового випадку на підставі рахунку СТО, рекомендованої страховиком. Вказані документи повинні містити повний перелік робіт, їх вартість, а також вартість запчастин і матеріалів, необхідних для виконання ремонту.

05.12.2017 в місті Одеса по вулиці Фонтанська дорога АДРЕСА_2 4, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю легкового транспортного засобу ГАЗ-3110 військовий номерний знак НОМЕР_1 , що належить Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси, під керуванням ОСОБА_3 , та легкового автомобіля MERCEDES-BENZ E400 номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 18.01.2018 у справі № 522/24338/18, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с. 29-30)

06.12.2017 Страхувальником транспортного засобу MERCEDES-BENZ E400 номерний знак НОМЕР_2 Рахнянською ОСОБА_5 подано до ПрАТ СК «ВУСО» Повідомлення про настання події з наземним транспортним засобом.(а.с. 31-33)

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 88 677,01 грн., що підтверджується рахунком СТО. (а.с. 36-38).

На підставі Договору від 02.08.2017 та Заяви страхувальника ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування наступним чином:

29 250,00 грн. зараховано в рахунок неоплаченої частини страхового платежу, що підтверджується Довідкою про підтвердження заліку страхового відшкодування; (а.с. 41)

59 427,01 грн. сплачено на рахунок СТО, що здійснювала відновлювальний ремонт ЗТЗ, що підтверджується платіжним дорученням від 26.12.2017 № 29356. (а.с. 40)

Крім того, факт здійснення страхового відшкодування підтверджується страховим актом від 26.12.2017 № 11355-02. (а.с. 39)

Згідно із частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/86-ВР здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування» 07.03.1996 № 85/86-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

На момент вчинення ДТП ОСОБА_3 був працевлаштований до Відповідача та керував транспортним засобом в силу своїх трудових обов`язків, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_3 (а.с. 44-46), наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 03.01.2017 № 4 про закріплення автомобільної техніки КЕВ м. Одеси за водіями, зокрема, ОСОБА_3 (а.с. 47-48), дорожнім листом № 1545/с (а.с. 51-52)

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, що після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право вимоги в порядку регресу до винної особи на відшкодування суми понесених матеріальних витрат, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП застрахована не була, що підтверджується витягом з ЦБД МТБУ.

Перевіривши розрахунок страхової виплати, а саме: 29 250,00грн. - неоплаченої частини страхового платежу згідно Довідки про підтвердження заліку страхового відшкодування (а.с. 41) і 59 427,01грн. - сплачених на рахунок СТО, яка здійснювала відновлювальний ремонт ЗТЗ, що підтверджується платіжним дорученням від 26.12.2017 № 29356 (а.с. 40), судова колегія вважає його вірним, а вимоги в цій частині цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень пункту 1.4 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" можна зробити висновок, що особами, відповідальність яких застрахована за договором є: страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом і таке володіння забезпеченим транспортним засобом є правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що для отримання страхового відшкодування необхідно було звернутися з заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , і виплату позивач повинен був здійснити повністю на рахунок ОСОБА_2 або СТО, оскільки відповідно до пунктів 16.9, 16.10 Договору добровільного страхування наземного транспорту №4-01 від 02.08.2017р. якщо на момент виплати страхового відшкодування страховий платіж за договором сплачений Страхувальником не в повному обсязі, Страховик має право зменшити суму страхового відшкодування на несплачену частину платежу в рахунок погашення страхового платежу за договором. Виплата страхового відшкодування здійснюється Страховиком особам, вказаним Страхувальником, якщо інше не передбачено листом Вигодонабувача. У разі визначення страхового відшкодування відповідно до рахунку СТО, рекомендованої Страховиком, виплата страхового відшкодування може здійснюватися на розрахунковий рахунок СТО. Крім того ці виплати жодним чином не впливають на обов`язок відповідача відшкодовувати шкоду, що виникла внаслідок ДТП.

Інші доводи скаржника щодо відсутності ліцензії у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» і не проведення належної експертної оцінки пошкодження автомобіля апеляційна інстанція також відхиляє, виходячи із наступного. Предметом позову є стягнння страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №4-01 від 02.08.2017р., в пункті 1.1. якого зазначено, що страхування здійснюється відповідно до чинного законодавства, ліцензій АЕ №293949 та АЕ № НОМЕР_3 від 31.07.14р. Розмір збитків визначений, як було зазначено вище, актом огляду колісного транспортного засобу від 08.12.2017р., рахунком № від 18.12.17р. і страховим актом №11355-02 від 26.12.2017р., а також іншими документами. Відповідач в підтвердження своїх доводів не надав жодного доказу. При розгляді справи в суді першої інстанції він лише заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника і зазначив, що проти позову заперечує без будь-яких обґрунтувань і доказів (а.с. 68).

З огляду на викладене, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про задоволення у повному обсязі позовних вимог до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат в розмірі 88 677,01 грн.

Враховуючи викладене, доводи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції, а, відтак, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення у даному випадку відсутні.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2019 у справі №916/1503/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.О.Будішевська