ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.09.2019 Справа № 905/1103/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Доннік Н.В.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87555, м. Маріуполь, пр. Миру, 70, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Зеленської Діани Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення основного боргу в сумі 28 291,21 грн. та пені в сумі 2 793,15 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився

Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради звернувся з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Зеленської Діани Василівни про стягнення основного боргу в сумі 28 291,21 грн. та пені в сумі 2 793,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №3405-П від 12.01.2018р. щодо оплати вартості оренди.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.06.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.08.2019р. закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача є: 87500, м. Маріуполь, вул. Казанцева, буд. 50.

Поштова кореспонденція суду направлялась на вищевказану адресу відповідача, але поштова кореспонденція була повернута на адресу суду з відміткою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання».

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.ст. 165, 202 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд встановив наступне.

12.01.2018 між позивачем, Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (орендодавець) та відповідачем, Фізичною особою-підприємцем Зеленською Діаною Василівною (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя №3405-П (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: м. Маріуполь, вул. Перша Слободка, 164, загальною площею 113,1 кв.м. (літ. А-1, 1 поверх, приміщення №1, кімнати 1, 2, 3, 4, 6, 7; літ Б-1, 1 поверх, прим. №2, кімн. №1, літ. А-1, 1 поверх, прим. №1, кімн. № 2, 3 літ. А-1, 1 поверх, прим. №2, кімн. №5, згідно технічного паспорту БТІ для використання під склад.

Згідно з п. 3.2 договору орендар зобов`язаний у повному обсязі вносити отримувачу орендну плату.

За приписами п.п. 4.2, 4.3 договору за вказане у п.1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (грудень 2017р.) у розмірі 1 692,26 грн.

Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерії департаменту міського майна.

Рахунки на оплату видаються орендарю з 11 по 19 число кожного місяця. При отриманні рахунку необхідно мати копію платіжного документу про сплату за оренду приміщення (будівлі, споруди) за попередній період.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що у разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобов`язання виконані у повному обсязі.

Як вбачається з п. 7.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 12.01.2018р. до 31.12.2020р.

Договір підписаний з боку обох сторін без зауважень.

12.01.2018р. між сторонами було підписано акт №9010 прийому-передачі нежитлового приміщення в будинку №164 по вулиці Перша Слободка у м . Маріуполі .

01.08.2018р. припинений орган місцевого самоврядування - Департамент міського майна Маріупольської міської ради у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань зі сплати орендних платежів за період з січня 2018р. по квітень 2019р. за договором оренди позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 28291,21 грн.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього ж закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель").

Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться обов`язкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок (ст.13 Закону України "Про оцінку земель").

Згідно ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

З огляду на наведені положення законодавства та наведені вище положення укладеного між сторонами договору оренди землі, суд дійшов висновку, що між сторонами наявні саме правовідносини щодо оренди землі, який регулює строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, а тому до цього договору в повній мірі застосовані положення Закону України "Про оренду землі" та іншого законодавства, яке регулює земельні відносини в Україні.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст. 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, проте відповідач неналежним чином виконав свій обов`язок щодо розрахунку за орендовану земельну ділянку, що призвело до виникнення заборгованості у спірній сумі.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, орендна плата за землю має сплачуватися своєчасно та в повному обсязі, згідно з умовами укладеного договору оренди землі.

З урахуванням вищевикладеного, вбачається правомірним нарахування позивачем заборгованості з орендної плати за період з січня 2018 року по квітень 2019 року.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача з орендної плати за період з січня 2018 року по квітень 2019 року складає 28 291,21 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

З огляду на вище вказані положення Закону України "Про оренду землі", Податкового кодексу України, нарахування позивачем орендної плати за період з січня 2018 року по квітень 2019 року в сумі 28 291,21 грн. є правомірним, несплата заборгованості з боку відповідача є доведеною, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також, позивач нараховує пеню за період з 01.07.2018р. по 11.06.2019р. в сумі 2 793,15 грн.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд перевірив арифметичний розрахунок пені та встановив її розмір - 2 852,57 грн., але позивачем сума пені заявлена в меншому розмірі - 2 793,15 грн., що не суперечить нормам чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

За звернення з даною позовною заявою позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 1921,00 грн., але позивачем судовий збір був сплачений в більшому розмірі - 1954,10 грн.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Тому, судовий збір в сумі 1921,00 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, а судовий збір в сумі 33,10 грн. може бути повернутий на користь позивача, як надмірно сплачений у разі відповідного звернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради до Фізичної особи-підприємця Зеленської Діани Василівни про стягнення основного боргу в сумі 28 291,21 грн. та пені в сумі 2 793,15 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Зеленської Діани Василівни на користь Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради основний борг в сумі 28 291,21 грн., пеню в сумі 2793,15 грн., судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано 09.09.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано - 11.09.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради (87555, м. Маріуполь, пр. Миру, 70, ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Зеленська Діана Василівна ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Суддя О.М. Сковородіна