ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. Справа№ 910/15548/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Топоров А.О. довіреність № б/н від 22.04.19

від відповідача: Ткаченко О.О. довіреність № 1-1161 від 06.06.19

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 р.

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 р.

у справі № 910/15548/18 (суддя С.М. Мудрий)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль"

до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

про стягнення 1 283 769,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" до акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення 1 283 769,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити за поставлений позивачем товар по договору про закупівлю товарів №т-23/ від 03.03.2017 року.

В процесі розгляду справи позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд збільшити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції станом на 12.03.2019 року, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 1 243 929,54 грн., 3% річних в розмірі 38 032,55 грн., інфляційні збитки в розмірі 103 149,42 грн., судовий збір в розмірі 20 776,67 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 року у справі № 910/15548/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" основний борг в розмірі 1 243 929 (один мільйон двісті сорок три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 54 коп., три проценти річних в розмірі 38 032 (тридцять вісім тисячі тридцять дві) грн. 55 коп., інфляційні втрати в розмірі 103 149 (сто три тисячі сто сорок дев`ять) грн. 42 грн. та 20 776 (двадцять тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 67 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 року у справі № 910/15548/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" 11 000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями першої інстанції, Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 року у справі № 910/15548/18 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 року у справі № 910/15548/18 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правову допомогу. Також, Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 року у справі № 910/15548/18.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2019 р. апеляційну скаргу Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" залишено без руху. Акціонерному товариству "УКРТРАНСГАЗ" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду докази оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 року у справі № 910/15548/18 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 року у справі № 910/15548/18, в сумі 31 165,00 грн.

03.06.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків а саме долучення до матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку та поновлено Акціонерному товариству "УКРТРАНСГАЗ" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 10.07.2019 року.

Розпорядженням № 09.1-08/2043/19 Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2019 р. для розгляду справи № 910/15548/18 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді:, Зубець Л.П., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 року прийнято справу №910/15548/18 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Руденко М.А., розгляд справи призначено на 28.08.2019 року.

Розпорядженням № 09.1-08/3267/19 Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019р., у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15548/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019р. апеляційну скаргу у справі №910/15548/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 справу № 910/15548/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

03.03.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (постачальник) укладено договір про закупівлю товару №т-23/17000087.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.11.2018 року, змінено тип товариства відповідача із публічного на приватне акціонерне товариство, змінено найменування товариства на акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов`язується протягом строку дії договору поставити та передати у власність покупця товари: одяг робочий, чоловічий (верхній одяг (костюми робочі зимові) код згідно із ДК 016:2010 (ДК021-2015)- 14.12.1 (18110000-3) (далі - товари), зазначені в підписаній сторонами специфікації, яка є додатком до договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити ці товари.

Найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якісні характеристики товарів, їх кількість та ціна за одиницю товару обумовлюється у підписаній сторонами специфікації (п.1.2 договору).

Згідно з п.3.1 договору ціна цього договору (сума, визначена в договорі) становить 1 885 283,88 грн., у тому числі податок на додану вартість - 314 213,98 грн.

Ціна за одиницю товару зазначена в Специфікації до договору (п.3.2 договору).

Відповідно до специфікації на поставку товару на умовах договору №т-23/17000087 від 03.03.2017 року, підлягають поставці наступні товари: костюм чоловічий зимовий робочий (З Ми Ву Нм Тн) у кількості 777 шт., 1 762,15 грн. - ціна за одиницю без ПДВ, грн., 1 369 190,60 - сума, костюм чоловічий зимовий робочий (З Ми Ву Нм Эс Тн) у кількості 35 шт., 1 878,00 грн. - ціна за одиницю без ПДВ, 65 730,00 - сума, костюм зварювальника зимовий (З Ми Ву То Тр Тн) у кількості 42 шт., 3 241,65 грн. - ціна за одиницю без ПДВ, 136 149,30 - сума. Всього підлягає постачанню товар на суму 1 885 283,88 грн. з ПДВ.

Згідно з п.5.1 договору, термін поставки товарів: партіями в період зазначений в пункті 1.1 розділу 1 цього договору, але не пізніше 30 календарних днів після настання покупцем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначається: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (надалі - рознарядка).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 243 929,54 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними, а саме:

- №РС-0000367 від 29.11.2017 року на суму 63 437,40 грн. з ПДВ,

- №РС-0000388 від 14.12.2017 року на суму 42 789,78 грн. з ПДВ,

- №РС-0000403 від 26.12.2017 року на суму 293 926,62 грн. з ПДВ,

- №РС-0000402 від 26.12.2017 року на суму 422 916,00 грн. з ПДВ,

- №8 від 12.01.2018 року на суму 300 270,36 грн. з ПДВ,

- №13 від 12.01.2018 року на суму 54 459,72 грн. з ПДВ,

- №22 від 12.01.2018 року на суму 66 129,66 грн. з ПДВ.

Також, факт поставки товару за договором підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: № 367 від 29.11.2017 року на суму 63 437,40 грн., № 388 від 14.12.2017 року на суму 42 789,78 грн., №402-203 від 26.12.2017 року на суму 716 842,62 грн., №Р8 від 12.01.2018 року на суму 300 270,36 грн., №Р813 від 12.01.2018 року на суму 54 459,72 грн., №Р22 від 12.01.2018 року на суму 66 129,66 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, під час поставки товару за вищезазначеними накладними, відповідачу було пред`явлено рахунки-фактури, а саме: №РС-0000366 від 29.11.2017 року на суму 63 437,40 грн. з ПДВ, №РС-0000388 від 14.12.2017 року на суму 42 789,78 грн. з ПДВ, №РС-0000403 від 26.12.2017 року на суму 293 926,62 грн. з ПДВ, №РС-0000402 від 26.12.2017 року на суму 422 916,00 грн. з ПДВ, №8 від 12.01.2018 року на суму 300 270,36 грн. з ПДВ, №13 від 12.01.2018 року на суму 54 459,72 грн. з ПДВ, №22 від 12.01.2018 року на суму 66 129,66 грн. з ПДВ.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться покупцем шляхом поетапної оплати фактично поставленого товару (партії товару) протягом 60 календарних днів після дати поставки та пред`явлення постачальником рахунку-фактури на оплату товару.

Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару постачальником уповноваженій особі покупця за видатковою накладною.

Розрахунки здійснюються в національній валюті України (гривні) у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

Згідно з п.4.2 договору, постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі та оформлену належним чином, з зазначенням обов`язкових реквізитів, відповідно до вимог Податкового кодексу України.

На виконання умов п.4.2 договору позивачем було виписано відповідачу та зареєстровано накладні №66 від 29.11.2017 року на суму 63 437,40 грн., №18 від 14.12.2017 року на суму 42 789,78 грн., №30 від 26.12.2017 року на суму 293 926,62 грн., №29 від 26.12.2017 року на суму 422 916,00 грн., №3 від 12.01.2018 року на суму 824 686,20 грн. з розрахунком коригування кількісних та вартісних показників №15 від 31.01.2018 року, №4 від 12.01.2018 року на суму 54 459,72 грн., №7 від 12.01.2018 року на суму 66 129,66 грн., що підтверджується квитанціями про отримання податковим органом.

Будь-яких доказів оплати поставленого товару матеріали справи не містять.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що на виконання умов договору позивач частково поставив відповідачу товар з прострочкою на загальну суму 1 243 929,54 грн. Водночас, у відповідності до п. 5.1 договору, відповідачем було направлено рознарядки від 07.03.2017 № 709/14, від 15.11.2017 № 17-612, від 17.11.2017 № 17-616, згідно яких позивач повинен поставити відповідачу продукцію до (07.03.2017+ 30 днів), до 15.12.2017 (15.11.2017 + 30 днів), до 17.12.2017(17.11.2017 + 30 днів) відповідно (копії рознарядок додаються).

Проте, станом на 01.03.2018 року позивач не поставив продукцію на суму 641 354,34 грн., у зв`язку з чим, відповідач нарахував штрафні санкції за прострочку поставки у відповідності до накладних, що складає 346 558,42 грн. (264 623,59 грн. - пені та 81 934,83 грн. - 7 % штрафу), які позивач до цього часу не сплатив, про що позивачу було направлено лист-вимогу від за ВИХ. 18-157 відповіді на який від останнього не надійшло.

Таким чином, у зв`язку з недопоставкою товару та несплатою штрафних санкцій по вищезазначеним рознарядкам, відповідач вважає, що позивач не виконав свої зобов`язання належним чином, а отже у відповідності до ч.3 статті 538 ЦК України у відповідача не настало зобов`язання щодо оплати такого товару.

На підставі вищезазначеного відповідачем було призупинено виконання зобов`язання щодо оплати товару по спірному договору, оскільки позивач своїх зобов`язань перед відповідачем щодо повної поставки товару та сплати штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару не виконав.

Відповідно до статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

З наданого відповідачем листа-вимоги №3201ВИХ-18-157 від 06.03.2018 року вбачається, що станом на 01.03.2018 р. ТОВ "ШО "Робочий стіль" поставку продукції здійснило не повністю, штрафні санкції за прострочку поставки у відповідності до накладних в період з 14.12.2017р. по 12.01.2018р. складає 202 895,05 грн., у зв`язку з чим, відповідач вимагав від позивача: терміново виконати свої зобов`язання з поставки товару у відповідності до рознарядок та умов договору в термін до 12.03.2018 року.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, зокрема, листи адресовані позивачу, щодо того, що відповідач у відповідності до ч.3 статті 538 ЦК України зупиняє виконання свого обов`язку, відмовляється від його виконання частково або в повному обсязі.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачем поставлено позивачу товар на загальну суму 1 243 929,54 грн.

Відповідно до ч.4 статті 538 ЦК України якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність у відповідача заборгованості за отриманий товар за договором № /016/1 від 21.04.2017 р. на суму 1 243 929,54 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційні збитки в розмірі 103 149,42 грн. та 3 % річних у сумі 38 032,55, нараховані за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та договором.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції інфляційних збитки в розмірі 103 149,42 грн. та 3 % річних у сумі 38 032,55 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Аналогічна позиція вкладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.04.2018р. у справі № 910/6781/17.

Додатковим рішення заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо стягнення з Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" 11 000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право за заявою сторони винести додаткове рішення, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи наведені вимоги закону та наявні докази в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 11 000,00 грн.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019р. та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019р. у справі № 910/15548/18 прийняті з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019р. та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2019р. у справі № 910/15548/18 без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ".

3. Матеріали справи № 910/15548/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 06.09.19р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.Ф. Калатай

Л.П. Зубець