ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1653/19

за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Паркінг Сервіс (04205, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, буд. 20А),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17);

2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Грінхауз-2012 (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Бабкіна, буд. 6);

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю Ізобуд (61023, Харківська обл., м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 88, кв. 72)

2) Комунальне підприємство Київської обласної ради Готово (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Матросова, буд. 11)

про визнання права іпотекодержателя та скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання: Демідова А.А .

від позивача: Таболін О.С. (свідоцтво адвоката КВ № 000368 від 19.11.2018 р.; довіреність б/н від 15.08.2019 р.);

від відповідача: Мазур І.О. (ордер КС № 452138 від 19.07.2019 р.);

від третьої особи 1: Кустова Т.В. (довіреність № 27-10779/19 від 25.06.2019 р., свідоцтво адвоката КС № 001263 від 26.01.2018 р.);

від третьої особи 2: не з`явився;

від третьої особи 3: не з`явився;

від третьої особи 4: не з`явився;

присутні: ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , адвокат.; Бендас П.Ю., який діє від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 .

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паркінг Сервіс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі третя особа 1), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінхауз-2012» (далі третя особа 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізобуд» (далі третя особа 3), Комунальне підприємство Київської обласної ради «Готово» (далі третя особа 4), про визнання права іпотекодержателя та скасування рішень.

За змістом вказаної позовної заяви позивач просить суд: 1) визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право іпотекодержателя за іпотечним договором № 49.12/12/1316/08, укладеним 16.05.2008 р. з іпотекодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізобуд», посвідченим 16.05.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. за реєстровим номером 622, право за яким набуто ПАТ «Дельта Банк» на підставі укладеного 27.09.2013 р. з ПАТ «Кредитпромбанк» договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстровим номером 2466; 2) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43506492 від 16.10.2018 р., винесеного державним реєстратором КП Київської обласної ради «Готово» Тимофєєвим О.А. на підставі протоколу загальних зборів учасників, серія та номер: б/н, виданий 04.09.2018 р ТОВ «РІД ЛТД», акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 07.09.2018 р. ТОВ «РІД ЛТД» та ТОВ «Паркінг Сервіс», розподільчий баланс, серія та номер: б/н, виданий 04.10.2018 р., затверджений протоколом № 31 загальних зборів учасників ТОВ «РІД ЛТД».

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.08.2019 р. підготовче засідання у даній справі було відкладено на 09.09.2019 р.

02.09.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло заперечення б/н від 30.08.2019 р. (вх. № 16554/19 від 02.09.2019 р.) на клопотання відповідача про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, за змістом якого позивач просить суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що Національним банком України було прийняте рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних згідно постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150. На підставі зазначеної постанови Правління Національного банку України, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 51 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. у позивача було запроваджено тимчасову адміністрацію та уповноважено особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р. № 181 «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк».

Позивач наголошує, що після запровадження в банку процедури тимчасової адміністрації, на виконання положень ст.ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було створено комісію з перевірки правочинів, за результатами якої уповноваженою особою Фонду було виявлено ознаки нікчемності укладеного ПАТ «Дельта Банк» 09.02.2015 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Домініон» договору про відступлення права вимоги, а також укладеного 04.09.2014 р. з фізичною особою ОСОБА_7 Львівною договору поруки № П-49.8.2.

З наведеного, на переконання ПАТ «Дельта Банк», вбачається, що дії з переходу прав іпотекодержателя від ТОВ «Фінансова компанія «Домініон» до ТОВ «Імпекс Дістрібьюшн», та подальший продаж останнім права вимоги майнових прав за іпотечним договором третім особам, зокрема, ТОВ «РІД ЛТД», правонаступником якого є відповідач, є протиправними, оскільки ґрунтуються на нікчемному правочині, а відтак, позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав, з огляду на що твердження відповідача про зловживання ПAT «Дельта Банк» своїм процесуальним правом на звернення до суду, на думку останнього, є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім того, позивач вказує, що оплата витрат на здійснення процедури ліквідації неплатоспроможного банку здійснюється з відкритого для таких цілей у Національному банку України накопичувального рахунку, в межах кошторису витрат банку на здійснення ліквідації, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Вказаний кошторис у відповідності до приписів ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» включає, зокрема, витрати на оплату судового збору, а також прогнозовані витрати, пов`язані з можливими судовими витратами, пов`язаними з розглядом судових справ (витратами на проведення судової експертизи, виконання судових рішень тощо).

Кошторис витрат неплатоспроможного банку на здійснення ліквідації планується щоквартально та затверджується виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому, у відповідності з положеннями пунктів 3.8 3.10 глави 3 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 р. № 2, у разі необхідності Фонд або його уповноважена особа має право запропонувати внесення змін до такого кошторису.

З огляду на викладене, за твердженням позивача, ТОВ Паркінг Сервіс не позбавлене права та можливості, у разі відмови ПAT «Дельта Банк» у задоволенні позову в даній справі, звернутися до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про компенсацію понесених відповідачем судових витрат на оплату професійної правової допомоги, шляхом внесення відповідних змін до кошторису неплатоспроможного банку із зазначенням рахунку, на який має бути перерахована сума судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу.

03.09.2019 р. до господарського суду Київської області від ОСОБА_3 надійшла заява б/н від 31.08.2019 р. (вх. № 16667/19 від 03.09.2019 р.) про вступ у справу третьої особи. За змістом вказаної заяви третя особа зазначає, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2014 р. у справі № 911/298/14, в рахунок заборгованості за кредитним договором № 49.8.2/12/2008-КЛТ від 15.05.2008 р., звернуто стягнення на предмет іпотеки 41 квартиру та 28 машиномісць за іпотечним договором № 49.12/12/1316/08 від 16.05.2008 р., шляхом визнання за позивачем у даній справі права власності на вказане майно. Проте, заявник повідомляє, що станом на дату розгляду даної справи останньому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , та входить до предмету вказаного договору іпотеки.

З наведеного, на переконання заявника, вбачається, що у разі задоволення позовних вимог позивач зможе звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на 41 квартиру, які є предметом іпотечного договору, або іншим чином оскаржувати право власності заявника та інших сорока власників квартир, які набули таке майно у власність на законних підставах та є добросовісними набувачами.

З огляду на зазначене, заявник просить суд залучити ОСОБА_3 в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, а також відкласти підготовче судове засідання та надати третій особі строк для подання пояснень і доказів відповідно до статті 168 ГПК України.

04.09.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь б/н, б/д (вх. № 16766/19 від 04.09.2019 р.) на відзив, за змістом якої позивач зазначає, що твердження відповідача щодо законності набуття ТОВ «РІД ЛТД», правонаступником якого є ТОВ Паркінг Сервіс, права власності на предмет іпотеки, є, на думку позивача, необґрунтованим, оскільки ТОВ «РІД ЛТД» набуло таке право у ТОВ «ІМПЕКС ДІСТРИБЬЮШН», права якого відносно вказаного нерухомого майна ґрунтувалися на нікчемному правочині з відступлення права вимоги за кредитним договором і договорами забезпечення до нього, та відносно якого, з огляду на ухвалу слідчого судді Величка В.П. Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2015 р. у кримінальній справі № 359/4475/15-к, діяла заборона щодо використання та розпорядження як власними печатками та кліше, так і знайденими під час обшуку печатками ТОВ «Ізобуд».

Поряд з цим, ПAT «Дельта Банк» зазначає, що строк позовної давності ним не був пропущений, оскільки до виявлення ознак нікчемності договору про відступлення права вимоги, та укладеного 04.09.2014 р. з фізичною особою ОСОБА_7 Львівною договору поруки № П-49.8.2., а саме до затвердження результатів проведення перевірки комісією, оформленої протоколом № 85 від 20.02.2017 р., позивачеві не були відомі обставини, пов`язані як з укладанням нікчемного договору відступлення, так і його виконанням.

09.09.2019 р. до господарського суду Київської області від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло заперечення № 27-15530/19 від 09.09.2019 р. (вх. № 17028/19 від 09.09.2019 р.) на клопотання відповідача про забезпечення судових витрат, за змістом якого Фонд зазначає, що оскільки права ПАТ «Дельта Банк», на переконання третьої особи 1, на сьогоднішній день є порушеними, то твердження відповідача про штучний характер даного позову, є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Окрім того, як зазначає Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, відповідач, обґрунтовуючи суму витрат на професійну правничу допомогу, надав лише попередній розрахунок суми судових витрат в розмірі 80000,00 грн., проте ані опису виконаних робіт, ані доказів того, що відповідачем були фактично понесені будь-які витрати на професійну правничу допомогу, останнім не надано. Поряд з цим, на думку Фонду, відповідачем не доведено співмірність заявленої до стягнення суми судових витрат зі складністю даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом таких робіт та ціною позову.

Враховуючи викладене, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить суд відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про забезпечення судових витрат останнього.

Також 09.09.2019 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 09.09.2019 р. (вх. № 17041/19 від 09.09.2019 р.) про надання строку для підготовки заперечення на відповідь позивача на відзив, мотивоване отриманням останньої 04.09.2019 р.

04.09.2019 р., 06.09.2019 р., 09.09.2019 р., 09.09.2019 р., 09.09.2019 р. до господарського суду Київської області надійшли заяви про вступ у справу третіх осіб від ОСОБА_8 , який діє від імені ОСОБА_4 б/н від 04.09.2019 р. (вх. № 16816/19 від 04.09.2019 р.), від ОСОБА_9 б/н від 06.09.2019 р. (вх. № 16956/19 від 06.09.2019 р.), від ОСОБА_10 б/н від 09.09.2019 р. (вх. № 17039/19 від 09.09.2019 р.), від ОСОБА_5 б/н від 09.09.2019 р. (вх. № 14040/19 від 09.09.2019 р.) та від ОСОБА_6 б/н від 09.09.2019 р. (вх. № 17068/19 від 09.09.2019 р.), які за своїм змістом аналогічні заяві ОСОБА_3 б/н від 31.08.2019 р. (вх. № 16667/19 від 03.09.2019 р.), та в яких вказані заявники як власники квартир, що входять до предмету іпотеки згідно з договором, за яким банк просить визнати право іпотекодержателя, просять залучити їх до участі у даній справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору.

У судовому засіданні 09.09.2019 р. представник відповідача підтримувала викладене у відзиві на позовну заяву клопотання про залишення даного позову без руху з мотивів неповноти сплати судового збору позивачем; представники позивача та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти задоволення зазначеного клопотання заперечували.

Представники третіх осіб 2, 3 та 4 у судове засідання 09.09.2019 р. не з`явились. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Слід зазначити, що 14.08.2019 р. представником відповідача було подано відзив б/н від 12.08.2019 р. (вх. № 15592/19 від 14.08.2019 р.) на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, клопотав про залишення позову у даній справі без руху у зв`язку з неповною сплатою позивачем судового збору, оскільки, на думку ТОВ Паркінг Сервіс, вимога про визнання прав іпотекодержателя має майнову оцінку, тому що фактично банк просить визнати права за іпотечним договором, в якому вартість предмету іпотеки становить 22688615,49 грн., а відтак, судовий збір повинен становити 1,5 % від вказаної суми, в той час як банком загалом сплачено 3842,00 грн. за подання даного позову.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позову у даній справі без руху, суд дійшов висновку щодо залишення вказаного клопотання без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, що регулює зазначені питання, є Закон України Про судовий збір, частиною 1 статті 4 якого передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктами 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 р. становить 1921 грн.

Судом встановлено, що при поданні позову у даній справі позивачем було заявлено дві позовні вимоги, а саме визнання за ПАТ «Дельта Банк» права іпотекодержателя за іпотечним договором, а також визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідач, обґрунтовуючи клопотання про залишення позовної заяви без руху, посилається на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 р. у справі № 907/9/17, в якій суд дійшов висновку, що вимога про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, і наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Однак, посилання відповідача на зазначену постанову суд оцінює критично, оскільки предметом спору у справі № 907/9/17 є звернення стягнення на предмет застави, що, відповідно, має вартісну оцінку, в той час як у даній справі № 911/1653/19 предметом позову є визнання права іпотекодержателя за іпотечним договором, що, в свою чергу, є немайновою вимогою, за яку повинно бути сплачено 1921,00 грн. судового збору.

З огляду на викладене, оскільки позивачем при поданні позову дотримано вимоги Закону України «Про судовий збір», підстави для застосування у даній справі приписів ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України є відсутніми, а отже, суд залишає без задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Паркінг Сервіс», викладене у відзиві на позовну заяву, про залишення позовної заяви без руху, про що без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу.

Окрім того, слід зазначити, що 14.08.2019 р. представником відповідача було подано клопотання б/н від 12.08.2019 р. (вх. № 15976/19 від 14.08.2019 р.) про припинення участі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Грінхауз-2012 у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача. За змістом вказаного клопотання ТОВ Паркінг Сервіс зазначало, що оскільки ОСББ Грінхауз-2012 не має речових прав на паркомісця, то рішення суду у даній справі жодним чином, на переконання відповідача, не вплине на права та обов`язки вказаної третьої особи, у зв`язку з чим ТОВ Паркінг Сервіс просило суд виключити ОСББ Грінхауз-2012 з кола третіх осіб.

У судовому засіданні 09.09.2019 р. представник відповідача підтримувала вказане клопотання б/н від 12.08.2019 р. (вх. № 15976/19 від 14.08.2019 р.); представники позивача та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти задоволення зазначеного клопотання заперечували.

Розглянувши клопотання відповідача про припинення участі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Грінхауз-2012 у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, суд дійшов висновку щодо залишення вказаного клопотання без задоволення, про що без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Із наведеної процесуальної норми, як і з решти приписів Господарського процесуального кодексу України, не вбачається можливості вчинення судом зворотної дії у вигляді виключення третьої особи зі складу учасників справи.

Водночас, 14.08.2019 р. представником відповідача було подано клопотання б/н від 12.08.2019 р. (вх. № 159756/19 від 14.08.2019 р.) про забезпечення судових витрат відповідача, за змістом якого ТОВ Паркінг Сервіс просило суд зобов`язати ПАТ Дельта Банк внести на депозитний рахунок господарського суду Київської області 80000,00 грн. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат ТОВ Паркінг Сервіс на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з відправкою кореспонденції.

У судовому засіданні 09.09.2019 р. представник відповідача підтримувала клопотання б/н від 12.08.2019 р. (вх. № 159756/19 від 14.08.2019 р.) про забезпечення судових витрат відповідача; представники позивача та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти задоволення зазначеного клопотання заперечували з мотивів, викладених, відповідно, у запереченнях б/н від 30.08.2019 р. (вх. № 16554/19 від 02.09.2019 р.) та № 27-15530/19 від 09.09.2019 р. (вх. № 17028/19 від 09.09.2019 р.).

Розглянувши клопотання відповідача про забезпечення судових витрат останнього, суд дійшов висновку щодо залишення вказаного клопотання без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України, суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Згідно з ч. 4 ст. 125 ГПК України, як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення судових витрат є правом суду, а не його обов`язком.

Разом з цим, у випадку вжиття таких заходів суду необхідно встановити, зокрема, обставини щодо того, чи має позов ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов.

Відповідач у клопотанні просить зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду 80000,00 грн. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат на професійну правничу допомогу. Необхідність забезпечення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтована тим, що позов має явні ознаки завідомо безпідставного та являється зловживанням ПАТ Дельта Банк правом на позов, оскільки постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2014 р. у справі № 911/298/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ТОВ «Ізобуд» про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ТОВ «Ізобуд» до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним іпотечного договору, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 49.8.2/12/2008-КЛТ від 16.05.2008 р. було звернуто стягнення за іпотечним договором № 49.12/12/1316/08 від 16.05.2008 р. шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки у вигляді майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершене, що належить на праві приватної власності ТОВ «Ізобуд» та розташована за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Бабкіна, 6, а саме квартири у кількості 41 шт. та паркінг в кількості 28 машиномісць.

Таким чином, відповідач наголошує, що існує рішення, яке набрало законної сили, про визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на спірний предмет іпотеки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції закріплені також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, право особи на звернення до суду за захистом власних прав та інтересів являється непорушним, а наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог та їх обґрунтованість підлягають встановленню під час розгляду спору по суті.

Поряд з цим, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Водночас, ГПК України не містить критеріїв визначення безпідставного або штучного позову, а тому однозначно встановити, що позов є штучним або завідомо безпідставним, без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не вбачається за можливе.

Висновок про штучний характер позову або про те, що він є завідомо (для позивача) безпідставним, не повинен ґрунтуватися на припущеннях. В іншому разі висновок про те, що подання такого позову є зловживанням процесуальними правами, не буде переконливим і, відповідно, залишення позовної заяви без розгляду може бути розцінене як порушення права позивача на судовий захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2019 р. у справі № 910/16436/18 та від 23.08.2019 р. у справі № 910/16426/18.

Як слідує з позову, банк вважає своє право на сьогоднішній день порушеним, оскільки, виходячи з ухвали господарського суду Київської області від 12.03.2015 р. у справі № 911/298/14, своє самостійне право іпотекодержателя за іпотечним договором ТОВ «ІМПЕКС ДІСТРИБЬЮШН» набуло у ТОВ «ФК «ДОМІНІОН», право якого, в свою чергу, ґрунтувалося на нікчемному правочині договорі з відступлення права вимоги від 09.02.2015 р. При цьому, ТОВ «РІД ЛТД», правонаступником якого є відповідач, придбало право власності на машиномісця у ТОВ «ІМПЕКС ДІСТРИБЬЮШН».

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що твердження про штучність даного позову ПАТ «Дельта Банк» чи його завідому безпідставність з метою протидії законній господарській діяльності ТОВ Паркінг Сервіс є лише припущеннями відповідача, на підтвердження яких не надано належних, допустимих та достовірних доказів, суд відхиляє вказані доводи ТОВ Паркінг Сервіс.

Щодо неможливості отримання відповідачем у разі відмови в задоволенні позову відшкодування витрат, понесених на правову допомогу, у зв`язку з віднесенням ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних банків, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом.

Згідно з п. 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 р. № 2, до витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

Водночас, згідно з п.п. 3.2, 3.4, 3.5 глави 3 розділу V того ж Положення, з метою забезпечення процедури ліквідації Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті, а також у банківських металах (за необхідності) в НБУ. На накопичувальний рахунок банку зараховуються кошти такого банку і надходження на його користь. З цього рахунку проводяться розрахунки з кредиторами й оплата витрат на здійснення процедури ліквідації, а також повернення ініціатору переказу коштів відповідно до законодавства про переказ коштів і покупцю активу(ів) майна банку у випадках, визначених цим Положенням. Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює витрати на ліквідацію неплатоспроможного банку за рахунок коштів банку в межах кошторису витрат банку на здійснення ліквідації, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до п.п. 3.8, 3.9, 3.10 глави 3 розділу V Положення, у разі необхідності Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) має право запропонувати внесення змін до кошторису. Зміни до кошторису вносяться не пізніше дати закінчення кварталу, на який затверджено кошторис, за наявності обґрунтованого клопотання Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень). У разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку може запропонувати внесення змін до кошторису до закінчення відповідного кварталу. Зміни до кошторису затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Відтак, у разі відмови у задоволенні даного позову та покладення на позивача витрат відповідача на правову допомогу, виконання такого судового рішення здійснюватиметься за рахунок коштів, передбачених чинним законодавством, та у визначеному останнім порядку.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що ТОВ Паркінг Сервіс не доведено, що позов у даній справі містить ознаки завідомої безпідставності та не доведено відсутності у позивача можливості відшкодування витрат відповідача на правову допомогу, суд дійшов висновку щодо залишення клопотання відповідача про забезпечення судових витрат без задоволення.

Поряд з цим, присутні у судовому засіданні 09.09.2019 р. адвокат Старик В.М. та заявники ОСОБА_8 , який діє від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримували подані суду заяви про вступ у справу третіх осіб; представники позивача, відповідача та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти задоволення таких заяв не заперечували.

Щодо залучення до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , який діє від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , слід зазначити таке.

Однією з позовних вимог у даній справі є визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права іпотекодержателя за іпотечним договором № 49.12/12/1316/08 від 16.05.2008 р., предметом якого є майнові права на предмет іпотеки у вигляді майнових прав на нерухомість, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 0,4673 га, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови, а саме квартири в кількості 41 шт., загальною площею 4341,9 кв.м.

Судом встановлено, що вказані вище особи, які подали заяви про вступ у справу в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору, є власниками квартир №№ 33, АДРЕСА_3 , 81, 82, 90, 101, 103, що АДРЕСА_2 , та входять до предмету іпотеки за іпотечним договором № 49.12/12/1316/08 від 16.05.2008 р. згідно з переліком об`єктів, визначеним у постанові Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2014 р. у справі 911/298/14.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для залучення вказаних осіб до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на підставі ст. 50 ГПК України, з огляду на те, що рішення суду у даній справі може вплинути на права і обов`язки заявників, оскільки останнім на праві приватної власності належать квартири, що входять до предмету іпотеки, стосовно якого позивач у даній справі просить визнати право іпотекодержателя.

При цьому, суд зазначає, що у випадку квартири АДРЕСА_4 залученню до участі у справі підлягає власник малолітня особа ОСОБА_4 , законним представником якої, в силу приписів ст. 57 ГПК України, є батько ОСОБА_8 , яким в інтересах ОСОБА_4 було подано заяву про вступ у справу третьої особи.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження, зокрема, у випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 50, 57, 125, 167, 168, 177, 182, 183, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Залучити до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_10 ).

2. Відкласти підготовче засідання на 23 вересня 2019 р. о 12-00. Засідання відбудеться за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108.

3. Встановити третім особам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси якого представляє ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 строк для надання пояснень щодо позову - до 23 вересня 2019 р.

4. Встановити відповідачу строк для надання заперечень на відповідь на відзив до 23 вересня 2019 р.

5. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Паркінг Сервіс» б/н від 12.08.2019 р. (вх. № 15975/19 від 14.08.2019 р.) про забезпечення судових витрат відповідача залишити без задоволення.

6. Повідомити учасників процесу про судове засідання (присутніх представників і учасників процесу під розписку).

7. Інформацію по справі учасники справи можуть отримувати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

8. Ухвалу направити учасникам процесу, представники яких були відсутніми в судовому засіданні, а також третім особам, залученим до участі у справі даною ухвалою.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.М. Бабкіна