ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2019 р. Справа№ 910/829/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 02.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНВЕР-ОІЛ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.04.2019 (повний текст складено та підписано 11.04.2019)

у справі №910/829/19 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНВЕР-ОІЛ"

до Акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК

"ПРИВАТБАНК"

про зобов`язання передати оригінали документів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНВЕР-ОІЛ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" про зобов`язання передати оригінали документів.

Позовні вимоги вмотивовані наявністю підстав для зобов`язання відповідача передати позивачу оригінали документів, які засвідчують обов`язок боржника виконати свої зобов`язання перед поручителем (позивачем) у зв`язку із виконанням поручителем зобов`язання перед відповідачем, забезпеченого укладеним між сторонами спору договором поруки від 17.11.2016 № 4Ф13354И/П.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 у справі №910/829/19 у позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Зокрема, позивачем не було наведено правових підстав виникнення у відповідача обов`язку передати позивачу оригінали відповідних документів, належними та допустимими доказами не доведено існування у відповідача обов`язку передати позивачу оригінали Кредитних договорів та всіх інших документів, якими забезпечувались кредитні договори, та не доведено порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНВЕР-ОІЛ" (далі - апелянт, скаржник, ТОВ "ДЕНВЕР-ОІЛ") звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 у справі №910/829/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неналежним наданням оцінки доказів у справі, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також апелянт зазначає, що відповідно до приписів статей 556 та 517 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний був передати оригінали кредитних договорів позивачу, а їх непередача унеможливлює належний захист прав позивача як поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2019 апеляційну скаргу Акціонерного ТОВ "Денвер-Оіл" у справі №910/829/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2019 поновлено ТОВ "ДЕНВЕР-ОІЛ" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 у справі №910/829/19. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/829/19 та призначено до розгляду на 26.06.2019.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2019, у зв`язку з перебуванням судді Мартюк А.І., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, апеляційну скаргу ТОВ "ДЕНВЕР-ОІЛ" у справі №910/829/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Буравльова С.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 справу №910/829/19 прийнято до провадження вказаної вище колегії суддів та призначено до розгляду на 02.09.2019.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, апеляційну скаргу ТОВ "ДЕНВЕР-ОІЛ" у справі №910/829/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 справу №910/829/19 за апеляційною скаргою ТОВ "ДЕНВЕР-ОІЛ" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 прийнято до провадження у складі вказаної вище колегії суддів.

У судове засідання 02.09.2019 з`явився представник позивача.

Відповідач у судове засідання 02.09.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 02.09.2019 представник позивача апеляційну скаргу підтримав повністю, просив її задовольнити та скасувати рішення місцевого суду.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В судовому засіданні 02.09.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, між ТОВ "ДЕНЕВЕР-ОІЛ", як поручителем та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК", як кредитором (далі - відповідач) укладено договір поруки від 17.11.2016 № 4Ф13354И/П (далі - Договір поруки) предметом якого є надання поруки позивачем перед відповідачем за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРІЛАЙН", як боржником, своїх зобов`язань за кредитним договором від 10.06.2013 № 4Ф13354И (далі - Кредитний договір 1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 1; кредитним договором від 12.06.2013 № 4Ф13355И (далі - Кредитний договір 2), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 2; кредитним договором від 09.10.2013 № 4Ф13655И (далі - Кредитний договір 3), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 3; кредитним договором від 17.02.2014 № 4Ф14146И (далі - Кредитний договір 4), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 4; кредитним договором від 20.02.2015 № 4Ф15055И (далі - Кредитний договір 5), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 5.

Пунктом 2 Договору поруки визначено, що позивач відповідає перед відповідачем за виконання обов`язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору.

Відповідно до п. 4 Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за Кредитним договором, боржник і позивач відповідають перед відповідачем як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до Кредитного договору.

Згідно з п. 8 Договору поруки, до поручителя, що виконав обов`язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 10 Договору поруки, відповідач зобов`язаний у випадку виконання позивачем обов`язку боржника за Кредитним договором передати позивачу впродовж 5 робочих днів Банку з моменту виконання обов`язку належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за Кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки, який відповідає вимогам законодавства у сфері договорів, зокрема статті 553 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно з ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За приписами ч. 1 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

Уклавши Договір поруки, у п. 10 сторони домовились, що у випадку виконання позивачем обов`язку боржника за Кредитним договором відповідач зобов`язаний передати позивачу належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за Кредитним договором.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, саме позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

В ході розгляду справи, позивачем не надано допустимих доказів, не наведено положень закону, які б вказували на обов`язок відповідача виконати дії, про зобов`язання вчинення яких просить позивач.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо недоведеності існування підстав (обов`язку) передачі відповідачем оригіналів відповідних документів позивачу.

Згідно частини 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга ТОВ "ДЕНЕВЕР-ОІЛ" є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНВЕР-ОІЛ" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 у справі №910/829/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 у справі №910/829/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕНВЕР-ОІЛ".

4. Матеріали справи №910/829/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено - 11.09.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай