ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" вересня 2019 р. Cправа № 902/368/19

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" (вул. Залізнична, буд. 4, с. Ялтушків, Барський р-н, Вінницька обл., 23021)

про стягнення 693 074,26 грн.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_7

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

10.05.2019 р. на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" про стягнення 693 074,26 грн.

Ухвалою суду від 15.05.2019 р. позовну заяву №б/н від 02.05.2019 р. ОСОБА_1 - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

22.05.2019 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків відповідно до ухвали суду від 15.05.2019 р.

Ухвалою суду від 27.05.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/368/19. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 24.06.2019 р.

Ухвалою суду від 24.06.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/368/19 на 30 днів. Слухання у справі призначено на 12.08.2019 р.

На визначену дату судом 12.08.2019 р. представники сторін не з`явились, при цьому про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 24.06.2019 р.

Ухвалою суду від 12.08.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/368/19 для судового розгляду по суті на 02.09.2019 р.

В судове засідання призначене на 02.09.2019 р. з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення № 029, яке наявне в матеріалах справи.

Cтаттею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/368/19 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами у даній справі, в т.ч. ухвалою суду від 12.08.2019 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010 р.).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою технічного засобу.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на вищевказане, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи за відсутності відповідача.

Судове засідання 02.09.2019 р. проводилось в режимі відеоконференції з Господарським судом Чернівецької області.

Представник позивача в ході розгляду справи заявлений позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні судом було надано оцінку клопотанню представника позивача про проведення судової експертизи, відкладення підготовчого засідання та про проведення засідання суду в режимі відеоконференції.

Суд дослідивши дане клопотання дійшов висновку залишити без розгляду про що винесено протокольну ухвалу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

23.10.2008 р. Барською районною державною адміністрацією Вінницької області зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" (далі Товариство) (номер запису 00586 ).

З матеріалів справи слідує, що станом на 10.02.2016 р. згідно відомостей державного реєстру учасниками товариства були: " ОСОБА_2 , розмір внеску до статутного фонду 4 350 000,00 грн, що відповідає частці у розмірі 87% статутного капіталу; " ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду 550 000,00 грн, що відповідає частці у розмірі 11% статутного капіталу; " ОСОБА_3 , розмір внеску до статутного фонду 100 000,00 грн, що відповідає частці у розмірі 2% статутного капіталу.

Матеріалами справи стверджується, що Товариством отримано від позивача кошти на загальну суму 1 338 200,00 грн. В платіжних документах зазначено: «поповнення статутного фонду». Тобто, ОСОБА_1 сплатив свою частку у статутному капіталі у повному обсязі (550 000,00 грн) та, помилившись у призначенні платежу, надав ТОВ «БКЗ» поворотну фінансову допомогу у розмірі 788 200,00 грн. (1 388 200,00 - 550 000,00).

З врахуванням встановленого суд встановив, що ОСОБА_4 , відповідно до відомостей реєстра був учасником Товариства із розміром внеску до статутного капіталу 550 000,00 грн., що відповідало частці у розмірі 11% статутного капіталу.

03.06.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" із нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу Товариства, та продаж своєї частки в статутному фонді ТОВ "Барський комбікормовий завод".

При цьому у даній заяві ОСОБА_4 зазначено про повне розуміння значення та правових наслідків своїх дій та їх вчинення без будь-якого тиску зі сторони та відповідно до власного волевиявлення.

Справжність підпису позивача на зазначеній заяві засвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Т.Л. про що в реєстрі вчинено запис за № 4794.

При цьому як встановлено матеріалами справи вимога позивача не була виконана відповідачем, внаслідок чого останній звернувся суду з вимогою до відповідача про стягнення вартості частини майна товариства в розмірі 550 000,00 грн., 31 508,22 грн - 3% річних та 111 566,04 грн - інфляційних втрат.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 50 Закону України "Про господарські товариства" визначає, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається з вартості вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів (стаття 144 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.10 Закону України «Про господарські товариства» (чинним станом на час виникнення спірних відносин та звернення позивача з позовом до суду), учасники товариства мають право вийти в установленому порядку з товариства. Аналогічні положення закріплені в п.3 ч.1 ст.116 ЦК України, відповідно до якого учасники господарського товариства мають право в порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, вийти з товариства.

Відповідно до ст. 113 ЦК України, господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Положеннями п.4.14. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", де зазначено, що під час розгляду спорів про стягнення вартості частини майна ТОВ та розміру частини прибутку господарські суди повинні мати на увазі, що вартість майна та розмір частини прибутку товариства, що належать до виплати учаснику, який вийшов, обчислюються на дату волевиявлення учасника вийти з товариства, тобто на дату подання учасником заяви про вихід з товариства. Судам слід враховувати, що у разі виходу учасника з товариства чинне законодавство не передбачає настання у товариства обов`язку здійснити виплату такому учаснику вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі товариства, у строки, коротші, ніж встановлені статтею 54 Закону України "Про господарські товариства". Водночас обов`язок товариства щодо розрахунків при виході з нього учасника виникає на підставі відповідного припису закону та не пов`язаний з наявністю або відсутністю вимоги про здійснення виплати (п.4.15. Постанови).

Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008р. передбачено, при вирішенні спорів, пов`язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України «Про господарські товариства» учасник ТОВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов`язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органам зв`язку.

Згідно Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 р. № 4 роз`яснено, з огляду на зміни у законодавстві та поетапне набуття чинності окремими законодавчими актами України, господарським судам під час вирішення корпоративних спорів потрібно застосовувати норми матеріального та процесуального права за правилом їх дії у часі: норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин; норми процесуального закону, чинні на час вчинення відповідних процесуальних дій.

Згідно ч.1. ст.148 ЦК України (в чинній на момент подання заяви про вихід), учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Згідно ст.54 Закону України «Про господарські товариства» (чинним станом на час виникнення спірних відносин), при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Суд зазначає, що предметом позовних вимог є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барський комбікормовий завод» на користь ОСОБА_1 вартості частини майна товариства, яка пропорційна частці учасника у статутному капіталі у розмірі 550 000,00 грн, у відповідності до поданої заяви про вихід з Товариства від 03.06.2016 р.

Суд зауважує, що у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що в провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/182/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" до ОСОБА_5 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про визнання недійсними договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, рішення загальних зборів товариства та скасування державної реєстрації змін до установчих документів

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.08.2018 р. у справі №902/182/18 з поміж іншого було встановлено що з моменту звернення позивача із заявою від 03.06.2016 р. про вихід зі складу Товариства до Зборів учасників ТОВ "Барський комбікормовий завод" (03.06.2016 р.) він скористався правом на вихід зі складу учасників Товариства, в зв`язку з чим участь ОСОБА_4 у Товаристві є припиненою з виникненням у нього права одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства.

Разом з тим, Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2019 р. по справі № 902/182/18 встановлено наступне, що 03.06.2016 р. ОСОБА_4 звернувся до зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" із нотаріально посвідченою заявою про вихід зі складу Товариства, та продаж своєї частки в статутному фонді ТОВ "Барський комбікормовий завод". Таким чином, слід вважати правильним висновок суду першої інстанції, що з моменту звернення позивача із зазначеною заявою до Зборів учасників ТОВ "Барський комбікормовий завод" (03.06.2016 р.) він скористався правом на вихід зі складу учасників Товариства, в зв`язку з чим участь ОСОБА_1 у Товаристві є припиненою з виникненням у нього права одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства.

З поміж іншого рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.08.2019 р. у по справі № 902/182/18 встановлено, що згідно фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "Барський комбікормовий завод" за період 2008 - 2011 р.р., 2013 -2015 р.р., 2017 р., І півріччя 2018 р. згідно якої статутний капітал "Барський комбікормовий завод" вбачається, що статутний капітал Товариства не сформовано в повному обсязі виходячи із аналізу фінансової звітності станом на 31.12.2015 р., станом на 31.12.2017 р., станом на 30.06.2018 р.

Суд зазначає, що відповідно до відомостей реєстра ОСОБА_4 , був учасником Товариства із розміром внеску до статутного капіталу 550 000,00 грн., що відповідало частці у розмірі 11% статутного капіталу.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_4 сплатив свою частку у статутному капіталі у повному обсязі 550 000,00 грн.

Отже, право на вихід з товариства є безумовним суб`єктивним правом учасника, яке не залежить від згоди товариства чи інших його учасників та реалізація якого має наслідком припинення корпоративних відносин між учасником і товариством. При цьому на учасника покладається обов`язок повідомити товариство про свій вихід шляхом подання або вручення відповідної заяви.

Системний аналіз наведених вище нормативно - правових положень та статуту відповідача свідчить про те, що учасник, який виходить з товариства, має право на отримання вартості частини майна, пропорційної його частці (вкладу) у статутному капіталі, яке виникає в останнього під час його виходу зі складу учасників товариства шляхом подання відповідної заяви або виключенні особи з товариства на основі рішення зборів учасників

Дослідивши та проаналізувавши подані докази в їх сукупності суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконано передбаченого законом обов`язку щодо виплати позивачу вартості частини майна при виході учасника із товариства, чим було порушено право позивача на одержання коштів. Відтак, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача вартості частини майна товариства у зв`язку з виходом учасника.

Крім того матеріали справи не містять доказів надання згоди Товариства на відкликання заяви позивача про вихід від 03.06.2016 р.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що з моменту звернення позивача із заявою до Зборів учасників ТОВ "Барський комбікормовий завод" (03.06.2016 р.) ним реалізовано гарантоване чинним законодавством та обумовлене Статутом право на вихід зі складу Товариства, в зв`язку з чим із вказаного моменту право ОСОБА_4 на участь у Товаристві припиняє свою дію з виникненням у нього права одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства.

Крім того судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 31 508,22 грн 3 % річних за період з 03.06.2017 р. по 30.04.2019 р., 111 566,04 грн інфляційних втрат за період з 03.06.2017 р. по 30.04.2019 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

У постанові Верховного Суду України від 12.12.2011 р. у справі № 14/214(10), прийнятій у зв`язку з неоднаковим застосування судами ст. 625 ЦК України, ст. 167 ГК України та ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", викладено правову позицію про те, що учасник господарського товариства, який вийшов зі складу останнього, вправі вимагати сплати вартості майна з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена, також, у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 р. по справі №906/1283/16.

Враховуючи те, що виплата належної позивачу частки вартості майна у товаристві не була проведена після затвердження звіту за рік, у якому вийшов позивач з товариства і у строк до 12 місяців із дня виходу, має місце прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача, що тягне за собою наслідки передбачені ч.2. ст. 625 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, позивачем нараховано відповідачу 31 508,22 грн 3 % річних за період з 03.06.2017 р. по 30.04.2019 р., 111 566,04 грн інфляційних втрат за період з 03.06.2017 р. по 30.04.2019 р.

Суд здійснив перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат дійшов висновку про правильність їх нарахування.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Пунктом 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять ні відзиву, ні письмового пояснення з долученням відповідних доказів в яких би відповідач вказав власну процесуальну позицію щодо поданого позову.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на останнього.

02.09.2019 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барський комбікормовий завод» (23021, Вінницька область, Барський район, с. Ялтушків, вул. Залізнична, буд.4, код 35599215) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) вартості частини майна товариства, яка пропорційна частці учасника у статутному капіталі у розмірі 550 000,00 грн., 31 508,22 грн. 3% річних, 111 566,04 грн. інфляційних втрат, 10 396,11 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 12 вересня 2019 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( АДРЕСА_1 )

3 - відповідачу ( вул. Залізнична, буд . 4 , с. Ялтушків, Барський р-н, Вінницька обл., 23021)