ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2019 р. Справа№ 920/434/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Сумської області від 03.06.2019 (повний текст рішення складено 11.06.2019)

у справі №920/434/19 (суддя Коваленко О.В.)

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства Роменської міської ради «Ромникомунтепло»

про стягнення 32831 грн. 29 коп. заборгованості за договором №5021/1617-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 30.08.2016, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Комунального підприємства Роменської міської ради «Ромникомунтепло» про стягнення 32831,29 грн заборгованості за договором №5021/1617-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 30.08.2016.

Позов обґрунтований тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу від 30.08.2016 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 03.06.2019 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства Роменської міської ради «Ромникомунтепло» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 10873,69 грн пені, 5523,75 грн - 3% річних та 5467,99 грн інфляційних збитків, 1915,62 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що поставлений позивачем природний газ у жовтні - грудні 2016 року та січні-квітні 2017 загальною вартістю 23482836,17 грн оплачений відповідачем повністю, однак з простроченням строків оплати, визначених п. 6.1. договору.

Враховуючи те, що основна заборгованість сплачена відповідачем в повному обсязі, приймаючи до уваги подані відповідачем докази, місцевий суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 03.06.2019 в частині відмови у стягненні пені в розмірі 10919,78 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити вимоги про стягнення пені в розмірі 10919,78 грн.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення в частині зменшення розміру пені з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.233 ГК України, ст.549-552, 599 ЦК України, та процесуального права, зокрема, ст.73, 74, 77 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів вчинення неправомірних дій позивачем та вказує на необхідність дослідження майнового стану сторін та обставин, які обумовили прострочення зобов`язання.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 03.06.2019 у справі №920/434/19, визначено здійснювати розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 03.06.2019 у справі №920/434/19 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

26.07.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, постачальник) та Комунальним підприємством Роменської міської ради «Ромникомунтепло» (відповідач, споживач) укладено договір №5021/1617-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язується поставити відповідачеві у 2016-2017 роках природний газ, а відповідач, в свою чергу, оплатити його на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.1.2. договору газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п.6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.8.2 договору у разі прострочення відповідачем оплати згідно п.6.1 цього договору, останній зобов`язується сплатити позивачу пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.7 додаткової угоди від 31.03.2017 до договору сторони домовились замінити в п.8.2. розділу 8 «Відповідальність сторін» договору слова « 21% річних» на « 16,4% річних». Дана додаткова угода діє з 01 квітня 2017 року (п. 10 Додаткової угоди).

На виконання договору позивач передав, а відповідач прийняв у жовтні 2016-березні 2017 природний газ загальною вартістю 23482836,17 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст.629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1-3 ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Як вже було зазначено вище, між позивачем та відповідачем укладено договір №5021/1617-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 30.08.2016, на виконання якого позивач передав, а відповідач прийняв у жовтні 2016-березні 2017 природний газ загальною вартістю 23482836,17 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Вказаний природний газ оплачений відповідачем повністю, однак з простроченням строків оплати, визначених п.6.1. договору, що підтверджується спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №2731 від 15.11.2016, №3057 від 12.12.2016, №123 від 16.01.2017, №763 від 08.02.2017, №1464 від 09.03.2017, випискою позивача по сальдо відповідача та операціях за договором №5021/1617-ТЕ-29 з 01.10.2016 по 30.06.2018.

За несвоєчасну оплату природного газу позивачем нараховано відповідачеві пеню в сумі 21839,55 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Здійснивши перерахунок заявленої позивачем до стягнення пені за період прострочення оплати платежу, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що позивачем допущено помилки під час нарахування пені за зобов`язаннями лютого 2017 року, оскільки позивачем не взято до уваги зміну з 01.04.2017 розміру відсотків річних з 21 % на 16,4% згідно додаткової угоди №2 від 31.03.2017 до договору. Тому обґрунтованим є розмір пені у сумі 21717,34 грн.

Разом з тим, відповідачем до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення розміру пені на 50%.

Згідно зі ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За положенням частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 №908/868/18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до відзиву в обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 50% додано копію рішення виконавчого комітету Роменської міської ради №402 від 28.12.06 «Про визначення виконавців послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії»; рішення виконавчого комітету Роменської міської ради №33 від 20.03.2013 «Про внесення змін до зазначеного раніше рішення»; інформацію щодо зміни ціни на природний газ та тарифи на теплову енергію на протязі дії договору, сальдову відомість по рахунку відповідача за березень 2017, фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва з балансом на грудень 2018 та березень 2019, розшифровку дебіторської заборгованості станом на 01.04.2019.

З матеріалів справи вбачається, що: 1) часткову оплату за придбаний природний газ відповідач здійснив на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписавши які сторони погодилися із зміною порядку та строків проведення розрахунків за поставлений природний газ та теплопостачання, які визначені договором; 2) решту оплат відповідач здійснив власними коштами, але частково - з порушенням строків; 3) на відповідача покладено обов`язок із забезпечення споживачів тепловою енергією, кошти від якої надходять на рахунки із спеціальним режимом використання та використовуються для подальшого здійснення перерахування коштів позивачу; 4) несвоєчасність розрахунків за природний газ за договором зумовлено існуванням об`єктивних причин, що не дозволяли йому своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання та які не залежали від нього; відповідач є господарським товариством, єдиним видом діяльності якого є постачання природного газу для всіх видів споживачів; відповідач отримує дохід виключно від здійснення господарської діяльності з постачання природного газу, в тому числі на підставі відповідних тарифів, встановлених уповноваженими органами, у структуру якого не закладено джерело покриття неустойки; 5) скрутне матеріальне становище відповідача підтверджується фінансовими звітами суб`єкта малого підприємництва з балансом на грудень 2018 та березень 2019, розшифровкою дебіторської заборгованості станом на 01.04.2019, відповідно до яких станом на 31.12.2018 непокритий збиток дорівнює 2412,1 тис. грн., станом на 31.03.2019 - 843,1 тис. грн. З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє аргументи відповідача щодо відсутності підстав для зменшення розміру пені.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% та стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 10873,69 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5523,75 грн - 3% річних та 5467,99 грн інфляційних збитків за прострочення виконання своїх зобов`язань за договором №5021/1617-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 30.08.2016.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що сума інфляційних нарахувань та 3% річних розрахована позивачем відповідно до вимог договору та чинного законодавства, є арифметично вірною. За вказаних обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню, а рішення господарського суду першої інстанції залишенню без змін.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 03.06.2019 у справі №920/434/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Сумської області від 03.06.2019 у справі №920/434/19 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/434/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун