ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" вересня 2019 р. Справа № 903/644/16

за скаргою: Луцького міського центру зайнятості

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

по справі №903/644/16

за позовом Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради

до відповідачів: 1) Луцького міського голови, м.Луцьк,

2) Виконавчого комітету Луцької міської ради, м.Луцьк

3) Луцького міського центру зайнятості, м.Луцьк

про скасування розпорядження та частково рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Легерко В.Б.

Представники:

від стягувача: Захарчук Н.В., довіреність від 02.09.2019

від боржників: Іщик В.А., довіреність №1.1-8/2333/2019 від 25.04.2019

від ВДВС: Трифимюк П.В., довіреність №13-1-1/2810 від 05.06.2019

у судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області: Маїло С.І, посвідчення №053567 від 09.08.2019

встановив: 27.08.2019 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла скарга Луцького міського центру зайнятості №1778/08/19 від 22.08.2019 на повідомлення ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою суду від 28.08.2019 розгляд скарги призначено у судовому засіданні 05.09.2019 об 11 год. 00 хв. Запропоновано сторонам до 02.09.2019 року подати суду: стягувачу, боржникам: пояснення по суті скарги; ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області: пояснення по суті скарги, матеріали виконавчого провадження для огляду у судовому засіданні.

УДВС ГТУЮ у Волинській області у відзиві №ОМ-8/4012 від 02.09.2019 скаргу заперечує, оскільки пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання унеможливлює прийняття його до виконання. Крім того, ЗУ "Про виконавче провадження" не передбачає відкриття декількох виконавчих проваджень за одним виконавчим документом.

У судовому засіданні представники ВДВС, Луцької міської ради скаргу заперечили, оскільки Луцьким міським центром зайнятості пропущено встановлений ЗУ "Про виконавче провадження" трьохмісячний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представник скаржника скаргу підтримала, оскільки Луцький міський центр зайнятості не є державним органом. Крім того, зазначила, що видаючи дублікат ухвали суду від 07.11.2019 суд підтвердив, що заява подана в межах строку пред`явлення його до виконання.

Прокурор відділу прокуратури скаргу підтримав, оскільки Луцький міський центр зайнятості не є державним органом.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Судом встановлено, що 07.09.2016 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради до Луцького міського голови, Виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцького міського центру зайнятості про скасування розпорядження та частково рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів

Ухвалою суду від 07.11.2016 затверджено мирову угоду від 07.11.2016 у справі №903/644/16. Провадження у справі припинено. Визначено, що ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 07.11.2016 і дійсна для пред`явлення до 07.11.2019. Стягувачем за виконавчим документом є: Луцька міська рада (м.Луцьк, вул.Богдана Хмельницького, 19, ). Боржником за виконавчим документом є: Луцький міський центр зайнятості (м.Луцьк, вул.Ярощука, 2, ).

Згідно з п. 2.1. мирової угоди позивач (Луцька міська рада) зобов`язується забезпечити (за умови наявності вільних приміщень в комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним приміщенням відповідача - 3 для розміщення Луцького міського центру зайнятості. Під аналогічним приміщенням сторони розуміють - приміщення аналогічне по технічним характеристикам, в тому числі площі, транспортній доступності і т.п.

Відповідно до п. 2.2. відповідач 3 (Луцький міський центр зайнятості) зобов`язувався передати приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку позивачу на підставі акту прийому-передачі протягом одного року з дня набрання чинності мировою угодою. Ухвала набрала законної сили 07.11.2016.

Строк виконання зобов`язання Луцькою міською радою - до 07.11.2017.

29.11.2017 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області за заявою Луцької міської ради відкрито виконавче провадження №55270495.

На даний час виконавче провадження не закінчене, приміщення не передане.

Луцький міський центр зайнятості неодноразово звертався до суду зі скаргою на дії ВПВР УДВС ГТУЮ щодо відкриття виконавчого провадження, заявою про відстрочку виконання ухвали, проте, ухвалою Господарського суду Волинської області від 28.12.2017 року, залишеною без змін постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 20.03.2018 року (т.2, а. с. 89-95), Верховного Суду від 03.07.2018 року (т.3 а. с. 125-136) відмовлено у задоволенні скарги. Ухвалою від 12.02.2018 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.03.2018 року (т. 2 а. с. 81-87) у задоволенні заяви про відстрочку виконання ухвали відмовлено. У відкритті касаційного провадження відмовлено ухвалою Верховного Суду від 25.04.2018 року (т. 2 а. с. 108-110).

Рівненський апеляційний господарський суд у постанові від 20.03.2018 року (т.2 а. с. 89-95), залишаючи без змін ухвалу господарського суду від 28.12.2017 року зазначив, що обов`язок позивача, передбачений п. 2.1. мирової угоди щодо забезпечення (за умови наявності вільних приміщень в комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним приміщенням відповідача-3 не кореспондується із обов`язком відповідача-3, передбаченим п. 2.2. мирової угоди щодо передачі позивачу приміщення по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 м АДРЕСА_3 . Таким чином, сторони самостійно мають відповідати за своїми зобов`язаннями, взятими за умовами мирової угоди, а доводи заявника про те, що ним з вини позивача не виконано умови мирової угоди є безпідставними, оскільки суду не надано доказів, що позивачем створювались відповідачу-3 перешкоди у виконанні її умов. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач вчиняв дії щодо сприяння у забезпеченні приміщенням відповідача-3.

Верховний Суд погодився з таким висновком РАГС, залишаючи постанову без змін постановою від 03.07.2018 року ( т. 3 а. с 125-126).

09 січня 2019 року Луцький міський центр зайнятості звернувся до УДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою про примусове виконання ухвали суду від 07.11.2016 про затвердження мирової угоди.

23.01.2019 ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення обґрунтоване тим, що заяву про примусове виконання ухвали суду від 07.11.2016 №903/644/16 подано боржником, яким визначено у п. 6 резолютивної частини ухвали Луцький міський центр зайнятості. Натомість, стягувачем, яким згідно п. 5 резолютивної частини ухвали є Луцька міська рада, заява про примусове виконання рішення не подавалася (том 4, а.с. 21-23).

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.03.2019 скаргу Луцького міського центру зайнятості на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задоволено. Визнано неправомірним рішення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оформлене повідомленням від 23.01.2019 (том 4, а.с. 57-61).

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 ухвалу суду від 11.03.2019 залишено без змін.

У мотивувальній частині постанови вказано, що Луцький міський центр зайнятості вправі був звернутися до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області з заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року про затвердження мирової угоди в частині примусового виконання пункту 2.1 ухвали, де позивач - Луцька міська рада брала на себе зобов`язання забезпечити (за умови наявності вільних приміщень в комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним приміщенням Луцький міський центр зайнятості.

21.03.2019 Луцький міський центр зайнятості звернувся до УДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою про примусове виконання ухвали суду від 07.11.2016 про затвердження мирової угоди.

ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області винесено повідомлення від 05.04.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення мотивоване тим, що Луцьким міським центром зайнятості при зверненні із заявою про відкриття виконавчого провадження подано копію, а не оригінал (дублікат) ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016 №903/644/16, яка є виконавчим документом.

Ухвалою суду від 10.06.2019, залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2019, в задоволені скарги Луцького міського центру зайнятості від 19.04.2019 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області відмовлено (том 5, а.с. 64-68).

Ухвалою суду від 20.06.2019 заяву Луцького міського центру зайнятості про видачу дубліката ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016 №903/644/16 задоволено. Видано дублікат ухвали Господарського суду Волинської області від 07.11.2016 №903/644/16 (том 5, а.с. 105-107).

30.07.2019 Луцьким міський центр зайнятості звернувся до УДВС ГТУЮ у Волинській області з заявою №1628/0/19 від 30.07.2019 про примусове виконання ухвали суду від 07.11.2016 №903/644/16.

ВПВР ДВС ГТУЮ у Волинській області повідомленням від 05.08.2019 повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення мотивоване тим, що оскільки Луцький міський центр зайнятості є державним органом, наявна відмітка від 25.06.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", відсутня відмітка про надання судом відстрочки або розстрочки виконання рішення, Луцьким міським центром зайнятості пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань організаційно правова форма Луцького міського центру зайнятості - орган державної влади.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону визначено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 89 ЦК України до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місце-знаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом. Зміни до установчих документів юридичної особи набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації, а у випадках, встановлених законом, - з моменту повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію, про такі зміни. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Таким чином, строк за яким Луцький міський центр зайнятості може звернутись до органу ДВС для пред`явлення ухвали суду від 07.11.2016 №903/644/16 про затвердження мирової угоди складає три місяці.

Згідно ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, звернення заявника з заявою про примусове виконання виконавчого документу лише 09.01.2019, Луцьким міським центром зайнятості пропущено встановлений п. 1 ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження" тримісячний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою суду від 07.11.2016 стягувачем зазначено Луцьку міську раду і саме для неї встановлено трьохрічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 п. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат ухвали від 25.06.2019 вже повертався Луцькому міському центру зайнятості без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском строку пред`явлення, що підтверджується відміткою на ній ВДВС (том 5, а.с. 232).

Повернення ухвали без прийняття до виконання Луцьким міським центром зайнятості не оскаржувалось.

Судом враховано, що під час розгляду скарги Луцького міського центру зайнятості на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо повернення виконавчого документа (ухвала суду №903/644/16 від 07.11.2019) без прийняття до виконання Господарським судом Волинської області, Північно-західним апеляційним господарським судом не розглядалось питання строку пред`явлення Луцьким міським центром зайнятості виконавчого документа до виконання.

Згідно пояснень Луцького міського центру зайнятості видаючи дублікат ухвали від 07.11.2016 суд підтвердив, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання для заявника не сплинув.

Згідно резолютивної частини ухвали суду від 07.11.2016 стягувачем за даною ухвалою є Луцька міська рада, якій встановлено строк для пред`явлення ухвали до виконання три роки - 07.11.2019.

Дублікат ухвали від 07.11.2019 виданий в межах встановлених ухвалою суду строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Його видача не спростовує належності Луцького міського центру зайнятості до органу державної влади.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Згідно ч. 3 ст. 343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 234, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги Луцького міського центру зайнятості №1778/08/19 від 22.08.2019 на повідомлення ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала суду підписана 05.09.2019.

Суддя А. М. Кравчук