номер провадження справи 32/92/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 Справа № 908/1665/19

м.Запоріжжя

За позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до відповідача Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137)

про стягнення суми 3142,18 грн.,

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача Тітаренко Т.М. (дов. № 508/20-19 від 05.03.19)

Від відповідача не з`явився

СУТНІСТЬ СПОРУ

05.07.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Концерну Міські теплові мережі про стягнення суми 3142,18 грн., з яких: сума 2261,07 грн. пеня, сума 409,82 грн. 3% річні, сума 471,29 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 10.07.2019 справу прийнято до провадження в рамках спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 25.07.2019. Ухвалою суду від 25.07.2019 відкладено судове засідання на 03.09.2019.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснивши наступне. На викання умов договору постачання природного газу № 6262/1718/РО-13 від 11.10.2017 позивач поставив відповідачу природний газ на суму 77685,27 грн. Відповідач, в свою чергу, здійснював оплату з порушенням строків, визначених умовами договору. У зв`язку з чим, позивач, на підставі ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 217, 231, 264, 265 ГК України, просить стягнути з відповідача суму 2261,07 грн. пені, суму 409,82 грн. 3% річних та суму 471,29 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача у судові засідання не з`являвся, але направив до суду відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позову. Відповідач зазначив, розподіл коштів, що надходять на спеціальні рахунки врегульований на законодавчому рівні, у зв`язку з чим відповідач не має можливості самостійно розпоряджатися коштами, що надходять від споживачів та здійснювати оплати перед позивачем. Оскільки відповідач не може впливати на такі розрахунки, то і, як наслідок, не може нести відповідальність за прострочення оплати за договором № 6262/1718/РО-13 від 11.10.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За приписами ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ

11.10.2017 ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник, позивач у справі) та Концерном Міські теплові мережі (споживач, відповідач у справі) був укладений договір постачання природного газу № 6262/1718-РО-13, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити у 2017-2018 роках природний газ, а споживач - оплатити його на умовах договору (п.п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню .

За приписами п. 3.1 договору, право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (п. 3.7).

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 12.1 договору, він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 30.09.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач у період з жовтня 2017 по вересень 2018 поставив відповідачу природний газ на загальну суму 77685,27 грн. Факт отримання газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані та скріплені печатками сторін.

Відповідач, в свою чергу, отриманий газ оплатив в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Однак, перерахування коштів здійснювалося відповідачем з порушенням строків оплати, встановлених у п. 6.1 договору.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) згідно зі ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Аналогічний припис містить ст. 230 ГК України.

Згідно ж ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 2261,07 грн. за загальний період з 28.11.2017 по 09.12.2018.

Пунктом 8.2. договору, сторони визначили, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування позивачем пені є обґрунтованим та законним, розрахунок здійснений вірно.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 2261,07 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за порушення строків оплати поставленого газу позивач просить стягнути з відповідача суму 409,82 грн. - 3% річних за загальний період з 28.11.2017 по 09.12.2018 та суму 471,29 грн. інфляційних втрати за загальний період з грудня 2017 по грудень 2018.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань суд встановив, що їх зроблено вірно.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 409,82 грн. 3% та суми 471,29 грн. інфляційних втрати також підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо неможливості відповідачем самостійно розпоряджатися грошовими коштами, які надходять на рахунки зі спеціальним режимом використання не спростовують висновків суду покладених в основу судового рішення, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку здійснювати розрахунки за отриманий товар. Гарантоване право позивача на захист своїх порушених прав та законних інтересів не може ставитись в залежність від порядку використання відповідачем грошових коштів, які знаходяться на рахунках зі спеціальним режимом використання і, відповідно, не є підставою для відмови у задоволенні поданого ним позову.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить зменшити розмір пені на 90%. Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач зазначив, що він позбавлений можливості впливати на строки погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд, розглянувши клопотання про зменшення пені відмовляє у його задоволенні з підстав зазначених вище, а також враховуючи те, що сума пені в розмірі 2261,07 грн. не є занадто великою.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 1374 ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) суму 2261 (дві тисячі двісті шістдесят одну) грн. 07 коп. пені, суму 409 (чотириста дев`ять) грн. 82 коп. 3% річних, суму 471 (чотириста сімдесят одну) грн. 29 коп. інфляційних втрат, суму 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.09.2019.

Суддя Н.А. Колодій