ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Справа № 903/317/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Олексюк Г.Є. , суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

за участю представників сторін:

позивача - дир. Бовгиря Я.А.

відповідача - не з`явився

третьої особи - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач"

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.06.2019 р. (про закриття провадження у справі) постановлену суддею Войціховський В.А.

у справі № 903/317/19

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач", с. Вербка Ковельського району

до Ковельської міської ради, м. Ковель

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фермерське господарство "Карола", с. Облапи Ковельського району

про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 19.06.2019 р. провадження у справі № 903/317/19 про визнання протиправним та скасування рішення Ковельської міської ради від 27.12.2018 р. № 46/16 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки по вул. Володимира Кияна, 20" закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, що спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного провадження.

Не погоджуючись таким рішенням суду, позивач Товариство з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.06.2019 р. у даній справі справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивача не погоджується із висновками суду першої інстанції, доводить, що позов був поданий у зв`язку із порушенням оспорюваним рішенням умов договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,2615 га (кадастровий номер 040021166), який був укладений позивачем та відповідачем 28 листопада 2017 року, і що прийняття міською радою рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, без погодження з Товариством з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" є істотним порушенням права користування товариства як орендаря.

Вважає, що правовий висновок Великої палати Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі № 350/1268/15-а, на який послався суд першої інстанції, опосередковано стосуються правовідносин, які є предметом розгляду у даній справі.

Доводить, що спір щодо прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, яке порушує право приватне, має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, і така правова позиція викладена у таких постановах Верховного Суду: постанові Верховного Суду України від 06.10.2015 р. у справі № 21-1306а15; постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 р. у справі № 803/413/18; від 20 червня 2018 року у справі № 569/12538/16-а; від 25 квітня 2018 року у справі № 495/2176/17; від 12 лютого 2019 року у справі № 905/2765/17; 04 квітня 2018 року у справі № 676/3596/16-а.

На думку скаржника ухвала Господарського суду Волинської області від 19 червня 2019 року постановлена за неповно з`ясованих обставин справи, які мають значення для справи, зокрема, не враховано суто цивільно-господарський характер спірних правовідносин позивача і відповідача. Висновки суду не відповідають матеріалам справи, місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, тому ухвала суду від 19 червня 2019 року підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд місцевому господарському суду.

Відзиви на апеляційну скаргу не надані.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача і третьої особи в судове засідання не з`явились. Про час і місце розгляду справи суд повідомив сторони в установленому порядку, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с. 134, 146-147, 157-159/.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, явка представників в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Ковельської міської ради від 27.12.2018 р. № 46/16 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки по вул. Володимира Кияна, 20", відповідно до якого надано дозвіл Фермерському господарству "Карола" на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, орієнтовною площею 1108 кв.м. по вул. Володимира Кияна, 20, - на право проходу, проїзду на транспортному засобі до земельної ділянки Фермерського господарства "Карола" /а.с. 4-7/.

Позивач доводить, що земельна ділянка за адресою: м. Ковель, вул. Володимира Кияна, 20 загальною площею 9580 кв.м. знаходиться у володінні та користуванні Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" (кадастровий номер :04:002:1266) на підставі договору оренди землі, укладеного 03 грудня 2018 року орендодавцем Ковельською міською радою та орендарем ТзДВ Ковельагроспецпостач для розміщення і обслуговування власних приміщень на строк до 06.10.2054 р. включно.

Пояснює, що позивачу стало відомо про порушення його права 27.02.2019 р., коли Фермерське господарство "Карола" надіслало позивачу листа із пропозицією погодити право на земельний сервітут, в якому йшлось про оспорюване рішення міської ради.

Доводить, що права ТзДВ Ковельагпоспецпостач як орендаря істотно порушені, адже дане підприємство використовує земельну ділянку, надану Ковельською міською радою на підставі договору оренди, здійснює господарську діяльність і розраховує на повноцінне володіння та користування даною земельною ділянкою без додаткових обмежень впродовж майбутніх 36 років. При цьому позивач посилається на норми ст. 19 Конституції України, ст.ст. 401, 402, 403, 654 Цивільного кодексу України, ст.ст. 98, 100, 101 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про оренду землі", ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ухвали суду першої інстанції від 02.05.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фермерське господарство "Карола" /а.с. 1-2/.

Відповідач/Ковельська міська рада подав суду першої інстанції відзив на позовну заяву /а.с. 53-56/, зазначивши що не визнає позовні вимоги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що єдиною підставою для скасування оскаржуваного рішення ради позивач фактично вказує на те, що з ТзДВ Ковельагроспецпостач не було погоджено сервітуту.

24.05.2019 р. третя особа Фермерське господарство "Карола" подала клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. При цьому третя особа посилається на норми ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, ст. 12 Земельного Кодексу України, пункт 1 частини першої ст. 17 КАС України та постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 536/233/ 16-ц від 21.03.2018 р. /а.с. 74-75/.

Зазначає, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду України у справі № 536/233/16-ц, реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Доводить, що у випрадку, якщо особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

З урахуванням викладеного просив суд першої інстанції закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 19.06.2019 р. закрито провадження у справі № 903/317/19 на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного провадження /а.с. 124-128/. При цьому суд першої інстанції зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення ради від 27.12.2018 р. № 46/16 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки по вул. Володимира Кияна, 20", Ковельська міська рада здійснювала владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах відповідачем було реалізовано його контрольні функції в сфері управління, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. При цьому суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.05.2018 р. у справі № 813/1946/16 і в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 536/233/16-ц та від 27.03.2019 р. у справі № 350/1268/15-а.

Одночасно суд першої інстанції відхилив посилання позивача на обставини, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019р. у справі № 803/413/18, оскільки дійшов висновку, що правовідносини, які були предметом розгляду у справі № 803/413/18 не є тотожними правовідносинам, які склались між сторонами у справі № 903/317/19.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої зазначеної статті).

Кодекс адміністративного судочинства регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Визначаючи предметну юрисдикцію справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

В даному випадку рішення суб`єкта владних повноважень, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку господарського судочинства, адже вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та правильно пред`явлена до суду для розгляду в порядку господарського судочинства.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах Великої палати Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 526/233/16-ц, від 30.01.2019 р. у справі № 803/413/18, від 12.06.2019 р. у справі № 749/942/18.

Відповідно до позовної заяви позивач Товариство з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" стверджує про порушення своїх прав та інтересів, оскільки Ковельська міська рада своїм рішенням про надання дозволу Фермерському господарству Корола на виготовлення технічної документації стосовно земельного сервітуту не врахувала і порушила права та інтереси ТзДВ "Ковельагроспецпостач" як орендаря.

Тобто, в даному випадку позивач Товариство з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" подав позов про захист приватного права, відповідно спірні правовідносини з відповідачем Ковельською міською радою мають приватноправовий характер, хоча до порушення приватного права, про яке доводить у позові позивач, призвели реалізовані відповідачем по відношенню до третьої особи контрольні функції у сфері управління.

Спірні правовідносини позивача і відповідача не мають публічно-правового характеру, тому справа, враховуючи суть права, за захистом якого звернувся позивач, та суб`єктний склад сторін, підлягає розгляду господарським судом відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, а не адміністративним.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про публічно-правовий характер спору між Товариством з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" та Ковельською міською радою, тому ухвала від 19.06.2019 р. у справі № 903/317/19 про закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає скасуванню згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.280 ГПК України.

Розподіл судових витрат на оплату судового збору за розгляд апеляційної скарги здійснюються за результатом розгляду справи судом першої інстанції відповідно до норм ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 280 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельагроспецпостач" задоволити. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.06.2019 р. (про закриття провадження у справі) у справі № 903/317/19 скасувати.

Справу № 903/317/19 направити для продовження розгляду до Господарського суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складений 13 вересня 2019 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.