ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/10379/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 (головуючий - Верховець А.А., судді: Отрюх Б.В., Доманська М.Л.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 (суддя Курдельчук І.Д.)

у справі № 910/10379/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро"

про визнання недійсним правочину заліку зустрічних однорідних вимог

Учасники справи:

представник ПАТ "КБ "Надра" - Дмитрішин Д.М.;

представник ТОВ "Каховка Пром-Агро" - Бережний Д.С.;

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 06.08.2018 Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - позивач, ПАТ "КБ "Надра") звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" (далі - відповідач, ТОВ "Каховка Пром-Агро") про визнання недійсним правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

1.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний правочин в момент його вчинення (тобто 02.02.2011) суперечив нормам Закону України "Про банки і банківську діяльність", вимоги позивача до відповідача не були безспірними та було відсутнє волевиявлення на вчинення цього правочину.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

2.1 29.11.2018 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про відмову у позові.

2.2 За висновком суду першої інстанції, в момент вчинення спірного правочину виключалась можливість кредиторів банку, при діючій тимчасовій адміністрації, вимагати припинення або виконання зобов`язань, що свідчить про відсутність підстав для припинення зобов`язань, шляхом одностороннього волевиявлення кредитора, яким по відношенню до Банку було ТОВ "Каховка Пром-Агро", на зарахування зустрічних однорідних вимог.

Припинення зобов`язань за кредитним договором, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не допускається, у зв`язку з чим спірний правочин в момент його вчинення суперечив нормам названого Закону, що є підставою для визнання його недійсним.

Водночас, враховуючи, що строк позовної давності щодо визнання недійсним спірного правочину сплинув 24.05.2018, а позов пред`явлено до суду 03.08.2018 і позивач не заявив та документально не підтвердив поважності причин пропуску строку на звернення до суду, то в даному випадку наявні підстави для застосування приписів ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

2.3 21.05.2019 Північний апеляційний господарський суд своєю постановою скасував рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 та ухвалив нове рішення, яким відмовив у позові повністю.

Переглядаючи рішення місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції зазначив про відсутність підстав для висновку, що внаслідок подання відповідачем заяви та платіжного доручення у банку виник ризик втрати коштів. Законодавство України, чинне на час звернення ТОВ "Каховка Пром-Агро" до позивача із відповідною заявою та платіжним дорученням, не містило заборони на здійснення зарахування зустрічних вимог під час тимчасової адміністрації.

Обставини спірних правовідносин та поведінка Банку свідчать про зловживання ним своїм правом та про спрямованість даного позову не на захист свого права, а на завдання шкоди іншій особі - відповідачу.

Також апеляційний господарський суд звернув увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ч.1 ст. 1074 ЦК України в редакції, яка не діяла на час вчинення цього правочину.

Враховуючи відсутність порушеного права позивача та необґрунтованість позовних вимог про визнання спірного правочину недійсним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що обставини щодо позовної давності не підлягають апеляційному перегляду, оскільки позовна давність застосовується виключно за наявності порушеного права позивача.

3. Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи

3.1 02.06.2008 між позивачем, як банком, та відповідачем, як клієнтом, було укладено договір банківського рахунку №730/1, за умовами якого (п.п.1.1, 2.1.4, 2.1.13, 8.1) банк зобов`язався відкрити клієнтові поточний рахунок № НОМЕР_1 (980) для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, а також приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум із рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання від клієнта повідомлення з відміткою про взяття рахунку та облік органом державної податкової служби; банк має право здійснювати примусове списання коштів з рахунку клієнта лише у випадках, передбачених чинним законодавством України; Банк має право, а позичальник цим доручає Банку самостійно, без додаткового узгодження з позичальником, списувати грошові кошти, з поточного(-их) рахунку(-ів) позичальника, відкритого(-их) у Банку на погашення простроченої заборгованості за кредитами, кредитними лініями, овердрафтами, факторингом та/або відсотками за ними та/або будь-яких інших прострочених платежів (комісій, неустойки тощо); Договір набирає чинності з дати його належного оформлення та укладений на невизначений строк.

3.2 На розгляді Господарського суду Київської області перебувала справа №19/221-09 за позовом ВАТ КБ "Надра" до Дочірнього підприємства "КВМ", ЗАТ "Каховка Пром-Агро" про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ЗАТ "Каховка Пром-Агро" до ВАТ КБ "Надра", Дочірнього підприємства "КВМ" про визнання угоди недійсною. Заборгованість за первісним позовом включала в себе борг по поверненню кредитів, по сплаті відсотків за користування кредитами, по сплаті акредитивів, по сплаті комісійних винагород, пеню за прострочку платежів та втрати від інфляції, що у загальній сумі становило 258157502,73 грн.

3.3 Рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі №19/221-09, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2010 та Вищого господарського суду України від 16.03.2011, встановлено, що у ЗАТ "Каховка Пром-Агро" утворилась заборгованість перед банком у розмірі 258183238,73 грн.

3.4 02.02.2011 ТОВ "Каховка Пром-Агро" подало банку заяву про закриття поточного рахунку та оригінал платіжного доручення на перерахування грошових коштів у сумі 258183238,73 грн. на рахунок банку з призначенням платежу "Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. №19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ "Надра" (ВП 23813344 від 21.01.11)".

3.5 02.02.2011 ТОВ "Каховка Пром-Агро" звернулося до банку із заявою про закриття поточного рахунку, в якій просило закрити поточний рахунок Товариства та наявні на ньому грошові кошти у сумі 258183238,73 грн. перерахувати на рахунок банку в погашення заборгованості за виконавчим документом - наказом Господарського суду Київської області №19/221-09 від 26.10.2010, з виконання якого постановою від 21.01.2011 відкрите виконавче провадження №23813344. До вказаної заяви, яка отримана банком 02.02.2011, було додано оригінал платіжного доручення на перерахування грошових коштів у сумі 258183238,73 грн. в двох примірниках.

3.6 Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2015, залишеною без змін постановою Верховного Суду України від 04.11.2015, у справі №910/28554/18 за позовом ТОВ "Каховка Пром-Агро" (далі - Товариство) до ПАТ "КБ "Надра" (далі - Банк) про зобов`язання вчинити певні дії, серед іншого, встановлено наступне:

- 30.11.2010 органом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №22938861 з виконання рішення Господарського суду Київської області №19/221-09 від 26.10.2010. З метою добровільного виконання боржник у виконавчому провадженні платіжним дорученням №505 від 06.12.2010 перерахував на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби грошові кошти на суму 258183238,73 грн. В подальшому, у зв`язку із перешкоджанням стягувачем провадженню виконавчих дій (ненаданням координат власного рахунку для отримання коштів), 20.12.2010 державним виконавцем органу державної виконавчої служби прийнято постанову про повернення виконавчого документа без виконання, а розпорядженням державного виконавця №512/8 від 20.12.2010 грошові кошти в розмірі 258183238,73 грн. повернуто на поточний рахунок № НОМЕР_1 (980) ЗАТ "Каховка Пром-Агро", відкритий у ВАТ "КБ "Надра" згідно Договору №730/1 банківського рахунку;

- у зв`язку з повторним пред`явленням банком-стягувачем наказу господарського суду у справі №19/221-09 до виконання, 21.01.2011 державним виконавцем органу державної виконавчої служби прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №23813344. З метою погашення заборгованості перед банком в добровільному порядку боржник звернувся до банку з вимогою про списання з його поточного рахунку № НОМЕР_1 (980), відкритого в установі банку-відповідача, грошових коштів на суму 258183238,73 грн, яку банк отримав 02.02.2011 (вх.№4229).

- апеляційним судом встановлено обставини надання Товариством Банку 02.02.2011 заяви про закриття поточного рахунку та оригіналу платіжного доручення на перерахування грошових коштів у сумі 258183238,73 грн., на рахунок Банку з призначенням платежу "Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. №19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ "Надра" (ВП 23813344 від 21.01.11)", а також надання Товариством 09.02.2011 платіжного доручення №5 від 08.02.2011 на суму 258183238,73 грн. з призначенням платежу "Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. №19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ "Надра" (ВП 23813344 від 21.01.11)", суд дійшов висновку, що в силу ст. ст. 1068, 1072, 1073 ЦК України, п.п.2.3.3, 4.2 Договору банківського рахунку від 02.06.2008, укладеного між Банком та Товариством, у Банку виникло зобов`язання в день надходження відповідного платіжного доручення, тобто 02.02.2011 виконати цей документ та перерахувати грошові кошти в розмірі 258 183 238,73 грн. на рахунок Банку;

- Товариством вчинено усіх необхідних заходів по добровільному виконанню свого зобов`язання по сплаті заборгованості у сумі 258183238,73 грн. перед Банком, яка була визначена рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 по справі №19/221-09;

- зобов`язання Товариства перед Банком з погашення заборгованості, визначеної рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі №19/221-09, на виконання наказу Господарського суду Київської області №19/221-09 від 26.10.2010 є припиненим з 03.02.2011;

- у Товариства та Банку виникли зустрічні однорідні грошові вимоги, а саме: Товариство зобов`язане було перерахувати Банку 258183238,73 грн. на виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі №19/221-09, а Банк зобов`язаний був виконати платіжне доручення Товариства, отримане 02.02.2011, та перерахувати на свій рахунок таку ж суму - 258183238,73 грн., тому звернення Товариства до Банку із відповідними заявою та вимогою від 02.02.2011 свідчить про волевиявлення Товариства на зарахування зустрічних вимог за заявою однієї із сторін в силу приписів ст. 601 ЦК України.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1 20.06.2019 ПАТ "КБ "Надра" подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018, прийняти нове рішення про задоволення позову.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1 Суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. ст. 268, 282 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не розглянув апеляційну скаргу ПАТ "КБ "Надра" по суті, натомість обґрунтував свою постанову виключно преюдиціальністю судових рішень у справі №910/28554/14.

5.2 Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 86, 269 ГПК України не в повній мірі встановлено всі фактичні обставини, які мають значення для даної справи, що призвело до помилкових висновків суду щодо наявності волевиявлення ТОВ "Каховка Пром-Арго" на вчинення 02.11.2011 спірного правочину в порядку ст. 601 ЦК України.

5.3 Судом апеляційної інстанції не досліджено доказів та не зазначено підстав відхилення доводів банку щодо наявності у нього обґрунтованих підстав не виконувати заявку ТОВ "Каховка Пром-Арго" на перерахування грошових коштів станом на 02.11.2011.

5.4 Матеріалами справи №910/10379/18 не спростовується невідповідність оспорюваного правочину вимогам ст. 601 ЦК України.

5.5 Місцевим господарським судом, в порушення ст. 261 ЦК України та ст. ст. 86, 237 ГПК України було невірно визначено початок перебігу строку позовної давності для звернення позивача з даним позовом до суду, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про пропуск цього строку позивачем.

6. Позиція ТОВ "Каховка Пром-Агро", викладена у відзиві на касаційну скаргу

6.1 Зважаючи на встановлені судами у справі №910/28554/14 обставини щодо припинення зобов`язання ТОВ "Каховка Пром-Агро" перед банком та наявність усіх складових, необхідних для здійснення зарахування за ст. 601 ЦК України, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. ст. 18, 75 ГПК України, у справі №910/10379/18 дійшов обґрунтованого висновку про те, що названі обставини носять преюдиційний характер та не підлягають повторному доказуванню.

6.2 Посилання скаржника на те, що він не був обізнаний про спірний правочин, а тому об`єктивно не міг надавати пояснення щодо його недійсності є неправомірним та свідчить про намагання скаржника переглянути встановлені судами першої, апеляційної та касаційних інстанцій факти у справі №910/28554/14, що є порушенням принципу юридичної визначеності.

6.3 Твердження скаржника про відсутність волевиявлення ТОВ "Каховка Пром-Агро" на вчинення 02.02.2011 оспорюваного правочину в порядку ст. 601 ЦК України та не дослідження судами підстав для невиконання банком заяви про зарахування грошових коштів станом на 02.02.2011 є безпідставними.

6.4 Скаржник звернувся до суду з даним позовом поза межами встановленого строку позовної давності, оскільки про порушення свого права банк дізнався з 24.03.2015, тобто з дати прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі №910/28555/14. Саме з вказаної дати банк дізнався про незаконність своїх дій щодо зарахування спірних коштів ТОВ "Каховка Пром-Агро" на погашення поточних вимог, оскільки банк мав списати кошти ще у 2011 році, у зв`язку з поданням ТОВ "Каховка Пром-Агро" заяви про закриття рахунку та платіжного доручення. Оскільки в даному випадку судом апеляційної інстанції було вірно встановлено відсутність порушених прав та інтересів банку, то правові підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

7.1 Згідно з ч.1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2 Пункт 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає серед загальних засад цивільного законодавства свободу договору.

Вказаній нормі кореспондують положення частини 1 статті 627 цього кодексу, згідно з якою відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 3 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Зі змісту статей 3, 6 і 627 ЦК України слідує, що жодні умови договору, хоча і визначені сторонами на власний розсуд, не можуть суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а сторона договору не може зобов`язати іншу відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

7.3 Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

7.4 Норми частини 1 статті 215 названого Кодексу визначають, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

7.5 Предметом розгляду у даній справі є вимоги про визнання недійсним правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з тим, що вимоги позивача до відповідача не були безспірними та відсутністю волевиявлення на вчинення цього правочину, а також невідповідності оспорюваного правочину в момент його вчинення (тобто 02.02.2011) нормам Закону України "Про банки і банківську діяльність".

7.6 З огляду на норми ст. ст. 202, 598, 601 ЦК України, за своєю правовою природою заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином.

В силу положень ст. 601 ЦК України здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов`язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог, в момент направлення такої заяви іншій стороні у зобов`язанні.

Важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №910/4312/17.

7.7 Судовими рішеннями у справах №19/221-09 та №910/28554/14 встановлено існування обов`язку ТОВ "Каховка Пром-Агро" перед Банком щодо перерахування 258183238,73 грн. на виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі №19/221-09, з метою виконання якого ТОВ "Каховка Пром-Агро" на підставі договору банківського рахунку №730/1 від 02.06.2008 ініційовано звернення до Банку з платіжним дорученням щодо перерахування коштів у сумі 258183 238,73 грн., а також із заявою про закриття такого рахунку та перерахування залишку коштів на рахунок Банку для погашення відповідної заборгованості, що зумовило виникнення у Банку зобов`язання здійснити відповідний переказ.

З урахуванням наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що поведінка ТОВ "Каховка Пром-Агро" свідчить про намагання товариства виконати свої зобов`язання перед Банком за рахунок своїх вимог до нього (зобов`язання Банку з перерахування на свій рахунок коштів з рахунку ТОВ "Каховка Пром-Агро"), правова природа чого притаманна правовідносинам зарахування зустрічних однорідних вимог, що також підтверджує існування волі ТОВ "Каховка Пром-Агро" на припинення таких зобов`язань в порядку ст. 601 ЦК України та спростовує доводи скаржника, викладені у п.5.2 даної постанови.

7.8 Відносно посилання скаржника на те, що оспорюваний ним правочин суперечить вимогам Закону України "Про банки і банківську діяльність", колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Правління Національного банку України від 10.02.2009 №59 "Про призначення тимчасової адміністрації у відкритому акціонерному товаристві комерційному банку "Надра" призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік (10.02.2009-10.02.2010), мораторій на задоволення вимог кредиторів введено з 10.02.2009 до 10.08.2009.

В подальшому постановами Правління Національного банку України від 05.08.2009 №452 та від 10.02.2010 №60 продовжено в банку тимчасову адміністрацію до 11.02.2011 та продовжено мораторій на задоволення вимог кредиторів, крім зобов`язань за договорами банківських вкладів (депозитів), договорами банківських рахунків, а також за зобов`язаннями щодо переказу коштів у межах лімітів, установлених тимчасовим адміністратором банку і погоджених Національним банком України.

Тобто, названими постановами Правління Національного банку України було визначено певне обмеження щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, передбачено, що дія мораторію не розповсюджується на задоволення вимог за зобов`язаннями Банку по договорам банківських рахунків.

Місцевий господарський суд, пославшись на норми ч.1 ст. 1074 ЦК України, у своєму рішенні зазначив про те, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі, якими на день виникнення спірних правовідносин були Закон України "Про банки і банківську діяльність" та Закон України "Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", в редакції чинних на день виникнення спірних відносин.

Однак, як вірно зазначив апеляційний господарський суд, суд першої інстанції застосував положення чинної на час винесення рішення у даній справі редакції ч.1 ст. 1074 ЦК України, не застосувавши редакцію названої правової норми, яка діяла на дату вчинення оспорюваного правочину і визначала, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, допускались у випадках наявності рішення суду, у разі здійснення фінансових операцій пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Натомість суду не надано доказів існування судових рішень про встановлення відповідних обмежень на розпорядження ТОВ "Каховка Пром-Агро" власним рахунком або доказів, які б свідчили про здійснення вказаним товариством забороненої фінансової діяльності, що не спростовано скаржником.

7.9 Відповідно до ст. ст. 79, 80 Закону України "Про банки і банківську діяльність" з дня призначення тимчасового адміністратора повноваження загальних зборів, спостережної ради і правління (ради) банку переходять до тимчасового адміністратора. Угоди, укладені керівниками банку після призначення тимчасового адміністратора, є недійсними з моменту укладення. Тимчасовий адміністратор негайно після свого призначення зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку, а також активів та документації афілійованих осіб, в яких банк має участь, що перевищує 50 відсотків. З дня свого призначення тимчасовий адміністратор має повне і виняткове право управляти банком та зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для приведення діяльності банку в правову та фінансову відповідність із вимогами цього Закону та нормативно-правовими актами Національного банку України з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів. Зокрема, тимчасовий адміністратор, серед іншого, має право зокрема продовжувати або припиняти будь-які операції банку.

В п.1.1 Гл. 1 Розділу VII Посібника тимчасового адміністратора банку, схваленого Постановою Правління НБУ від 24.12.2009 №766, зазначено про те, що залежно від причин, які призвели до погіршення фінансового стану банку, тимчасовий адміністратор, серед іншого, може вжити таких заходів, як підвищити (відновити) платоспроможність, ліквідність банку без залучення інвесторів шляхом зупинення операцій з підвищеним рівнем ризику, що спричиняють втрату активів і капіталу та створюють загрозу інтересам кредиторів і вкладників.

Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, вимога ТОВ "Каховка Пром-Агро" про списання коштів у розмірі 258183238,73 грн. з власного поточного рахунку пов`язана з виконанням наказу Господарського суду Київської області у справі №19/221-09 і кошти перераховувались саме на користь банку, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що така банківська операція могла бути спрямована на втрату активів і капіталу банку чи створити загрозу інтересам кредиторів та вкладникам. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення банком в особі тимчасового адміністратора ТОВ "Каховка Пром-Агро" про зупинення чи припинення банківської операції щодо перерахування 258183238,73 грн. за поданим товариством платіжним дорученням та/або щодо неприйняття заяви про закриття поточного рахунку.

Вказані обставини залишилися поза увагою місцевого господарського суду та не були враховані при постановленні ним рішення у даній справі.

7.10 Пославшись на норми п.3 ст. 3 Закону України "Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", п.7 ст. 80 Закону України "Про банки і банківську діяльність", місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що в момент вчинення спірного правочину виключалась можливість кредитора банку, при діючій тимчасовій адміністрації, вимагати припинення або виконання зобов`язання, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Проте наведені норми, зокрема, щодо обмеження права кредитора вимагати припинення або дострокового виконання зобов`язань банку, спрямовані саме на недопущення погіршення фінансового стану банку, а тому вони мають застосовуватися як попередження відповідних дій.

Зі змісту платіжного доручення та заяви про закриття поточного рахунку ТОВ "Каховка Пром-Агро" не вбачається, що товариство просило дострокового припинення або виконання зобов`язання, оскільки його дії були спрямовані виключно на добровільне виконання рішення Господарського суду Київської області у справі № 19/221-09 про стягнення коштів на користь ВАТ КБ "Надра". В даному випадку відсутні докази, які б свідчили про те, що внаслідок подання ТОВ "Каховка Пром-Агро" заяви та платіжного доручення у Банку виник ризик втрати коштів, оскільки за результатами вказаної операції банк набув кошти, як стягувач за наказом у справі №19/221-09, а відтак мало місце задоволення його інтересу на отримання коштів за зобов`язанням товариства, з метою виконання яких ним було ініційовано спір у справі №19/221-09 та пред`явлено до виконання судовий наказ. Також суду не надано доказів, що вимога ТОВ "Каховка Пром-Агро" про списання коштів з власного рахунку та перерахування їх безпосередньо на рахунок банку з метою виконання наказу суду, суперечила б заходам, передбаченим програмою фінансового оздоровлення банку, тоді як з прийняттям судового рішення у справі №19/221-09 підтверджено не лише право банку на отримання присуджених до стягнення з ТОВ "Каховка Пром-Агро" коштів, а й виникнення обов`язку у Банку щодо прийняттях таких коштів як виконання судового рішення.

7.11 Колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції щодо помилковості висновку місцевого господарського суду про те, що припинення зобов`язання за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних є порушенням порядку задоволення вимог кредиторів, встановленим ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність", оскільки норми названої статті визначають черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів під час ліквідаційної процедури, тоді як вимога про списання грошових коштів вчинялась не за кредитним договором, а з метою виконання наказу суду у справі №19/221-09 на підставі договору банківського рахунку, а також не під час ліквідаційної процедури, а в ході тимчасової адміністрації. Окрім того, чинне на час звернення ТОВ "Каховка Пром-Агро" до банку із заявою та платіжним дорученням законодавство України не містило заборони на здійснення зарахування зустрічних вимог під час тимчасової адміністрації.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про відсутність у банку підстав для невиконання заявки ТОВ "Каховка Пром-Арго" на перерахування грошових коштів станом на 02.11.2011, що не спростовано скаржником.

7.12 Відносно доводів скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не розглянув його апеляційну скаргу та обґрунтував свою постанову виключно преюдиціальністю судових рішень у справі №910/28554/14, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту ст. 18, ч.4 ст. 75 ГПК України слідує, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Тобто, встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2015 у справі №910/28554/18 обставини щодо припинення зобов`язання ТОВ "Каховка Пром-Агро" перед банком та наявності усіх складових, необхідних для проведення зарахування на підставі ст. 601 ЦК України, мають преюдиціальне значення та не підлягають повторному дослідженню.

В ч.5 ст. 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що банк приймав участь у розгляді справи №910/28554/14 через свого представника та користувався усіма процесуальними правами, наданими стороні, а тому у нього відсутнє право спростовувати встановлені у названій справі обставини у розумінні ч.5 ст. 75 ГПК України.

7.13 При розгляді даної справи колегією суддів враховано практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав та свобод людини, зазначив про те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", пп. 51 і 52).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст. 129 Конституції України).

7.14 Постанова Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2015 у справі №910/28554/18 переглянута Верховним Судом України та залишена без змін, що відображено у постанові від 04.11.2015, тобто набрала законної сили у встановленому законом порядку.

Натомість звернення банку до суду з позовом, який розглядається у справі №910/10379/18 через три роки після з`ясування усіх обставин у справі №910/28554/14 та прийняття остаточного рішення свідчить про намагання позивача у такий спосіб переглянути встановлені судом факти та поставити під сумнів ухвалену Верховним Судом України постанову від 04.11.2015 у справі №910/28554/14, що порушує принцип юридичної визначеності та фактично ставить під сумнів як принцип верховенства права в цілому, так і принцип обов`язковості судових рішень. Однак вказаним обставинам не було надано оцінки місцевим господарським судом.

7.15 Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що заперечення банком можливості виконання ТОВ "Каховка Пром-Агро" підтвердженого судовим рішенням у справі №19/221-09 зобов`язання шляхом ініціювання спору у справі №910/10379/18, свідчить про недобросовісність позивача щодо виконання ним своїх зобов`язань перед відповідачем в рамках договору банківського рахунку та щодо користування своїми правами, оскільки відмова стягувача від прийняття добровільного виконання боржником судового рішення створює негативні наслідки для останнього у вигляді продовження існування певного зобов`язання, не відповідає принципам реалізації своїх прав та здійсненню господарської діяльності в цілому.

7.16 За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведено невідповідність оскаржуваного правочину вимогам чинного на дату його укладення законодавства та не доведено існування обставин, які зумовлюю недійсність цього правочину, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

7.17 Твердження скаржника про невірне визначення місцевим господарським судом початку перебігу позовної давності не розглядаються, оскільки з огляду на встановлення необґрунтованості вимог позивача, а відтак і відсутності порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, до спірних правовідносин позовна давність не підлягає застосуванню.

7.18 Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а відтак не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі рішень.

7.19 З огляду на викладене та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України постанова Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 у справі №910/10379/18 підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована з мотивів, наведених в цій постанові.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 у справі №910/10379/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк