ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/764/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019, ухвалене суддею Смородіновою О.Г., у м. Миколаїв, повний текст якого складено 10.06.2019

у справі №915/764/19

за позовом: Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «Зоряне» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національної академії аграрних наук України

про: стягнення 32574,25 грн.

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року Інститут ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства «Дослідне господарство «Зоряне» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості в розмірі 32 574,25 грн., з яких 2 574,25 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг за Договором №75 від 05.09.2018 про науковий супровід, що, в свою чергу, стало також підставою для нарахування пені в сумі 2 574,25 грн. на підставі п. 4.5 Договору.

01.04.2019 до Господарського суду Миколаївської області від представника позивача надійшла заява про залучення третьої особи, відповідно до якої, останній просить залучити Національну академію аграрних наук України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача, оскільки позивач та відповідач підпорядковані Національній академії аграрних наук України та виконували її розпорядження №28-р від 04.09.2018.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.04.2019 Національну академію аграрних наук України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019 у справі №915/764/19 у позові Державного підприємства «Дослідне господарство «Зоряне» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів того, що в період строку дії Договору останній надав відповідачу послуги на суму 60 000,00 грн., за які відповідач розрахувався частково та заборгував 30 000,00 грн. та не довів обставин прострочення Державним підприємством «Дослідне господарство «Зоряне» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України виконання зобов`язань з оплати послуг за Договором.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Інститут ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019 у справі №915/764/19 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 30000,00 грн. заборгованості за договором про науковий супровід та пеню в розмірі 2574,25 грн.; стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначаючи що:

вартість послуг за договором складає 60000,00 грн., але сплачується в два етапи: передоплата (Аванс) 30000,00 грн. перед початком надання послуг та 30000,00 грн. по завершенню робіт. При цьому договором взагалі не передбачений (частковий) обсяг робіт на 30000,00грн. гривень, який був встановлений судом першої інстанції;

всі послуги (протоколи досліджень, аналізи, звіти) надавалися лише після сплати першої половини суми (авансу), та всі вищезазначені роботи не підпадають під перший (підписаний) акт виконаних робіт від 19.11.2018, що підтверджує той факт що ця сума сплачувалася як авансова;

другий акт виконаних робіт складено по завершенню всіх послуг та після складення Звіту НДР (проведення діагностичних досліджень), що не є порушенням чинного законодавства та умов договору, оскільки акти виконаних робіт складаються та підписуються по завершенню виконання робіт. Всі роботи за договором були виконані до 28.12.2018, а 28.12.2019 Інститут ветеринарної медицини НААН України затвердив Звіт НДР (проведення діагностичних досліджень);

відмова відповідача від підписання акту виконаних робіт не звільняє його від обов`язку сплати заборгованості;

позивач є державною установою та, оскільки звітний 2018 рік був закритий із настанням нового року, закрито бухгалтерію. Виписати акт виконаних робіт за 2018 рік неможливо без внесення в бухгалтерію дебіторської заборгованості, а дебіторську заборгованість неможливо внести без підписаного акту виконаних робіт (відсутня правова підстава формування дебіторської заборгованості). За таких обставин, акт виконаних робіт на другу половину фізично можливо було сформувати виключно в новому 2019 році.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.07.2019 для розгляду апеляційної скарги визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Принцевської Н.М., Діброви Г.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 розгляд апеляційної скарги Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019 у справі №915/764/19 призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію вищевказаної ухвали суду від 08.07.2019 позивачем отримано 15.07.2019, відповідачем отримано 20.07.2019, третьою особою - 15.07.2019.

Однак до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

24.07.2019 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якої Державне підприємство «Дослідне господарство «Зоряне» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач вказував, що

сума в 60000,00 грн., зазначена в п. 2.1. договору, - це фактично ціна договору (ст. 180 ГК України), а не вартість фактично наданих послуг;

підприємство фактично отримало послуги за договором на суму 30000,00 грн. та підтвердило це відповідними, допустимими та належними доказами, зокрема, актом надання послуг № 651 від 19.11.2018;

наданий позивачем протокол дослідження № НД/08 від 20.11.2018 не підтверджує обставин надання послуг в обсязі, зазначеному в п. 1.1 договору;

Звіт НДР (проведення діагностичних досліджень) за договорами ІВМ НААН з ДП ДГ НААН про консультативну допомогу не є первинним документом та не може свідчити про надання послуг, оскільки не складався сторонами договору як документ про господарську операцію, а являє собою звітний документ посадової особи позивача перед його керівництвом; про існування зазначеного звіту відповідач довідався тільки під час звернення позивачем до суду із позовом по цій справі;

відповідно до абзацу одинадцятого статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» акти наданих послуг, як первинний документ не складається з причин відсутності оплати, а складається для фіксування відомостей про здійснення господарської операції між суб`єктами господарювання;

За таких обставин, відповідач вважає, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів того, що в період строку дії Договору він надав відповідачу послуги на суму 60000,00 грн., за які відповідач розрахувався частково та заборгував 30000,00 грн., а отже й не довів прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати послуг за Договором.

Додатково відповідач також зауважував про відсутність доказового значення представленого позивачем акту надання послуг № 23 за січень 2019 року, оскільки вказаний акт не містить обов`язкових реквізитів первинного документа, зокрема, дати його складання; не підписаний та не затверджений відповідачем; не супроводжується доказами його направлення відповідачу безпосередньо позивачем в процесі виконання Договору, адже строк дії Договору визначений сторонами до 31 грудня 2018 року, і доказів його пролонгації матеріали справи не містять.

06.08.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка ґрунтується на підставах, викладених в апеляційній скарзі по даній справі.

08.08.2019 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу та інших заяв по суті справи, колегія суддів зазначає наступне.

Розпорядженням № 28-р від 04.09.2018 «Щодо надання ветеринарно-санітарних послуг», у зв`язку із напруженою епізоотичною ситуацією щодо небезпечних інфекційних захворювань тварин, з метою постійного контролю за їх виникненням, забезпечення профілактичних заходів у дослідних господарствах мережі Національної академії аграрних наук України, доручено керівникам господарств мережі Національної академії аграрних наук України до 12.09.2018 укласти угоди з Інститутом ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук щодо надання консультативної та практичної допомоги в здійсненні наукового супроводу з питань ветеринарної медицини.

05.09.2018 року між Інститутом ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України (Виконавець) та Державним підприємством «Дослідне господарство «Зоряне» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (Замовник) укладено договір № 75 про науковий супровід (Договір), за пунктом 1.1 якого, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати консультативну та практичну допомогу з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань (лептоспіроз, африканська чума свиней, туберкульоз, лейкоз тощо) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а Замовник, зобов`язується здійснити оплату за надані послуги.

Пунктом 2.1 Договору сторони визначили, що загальна вартість послуг за Договором становить 60 000,00 грн., у тому числі 20 % ПДВ.

Згідно з п. 2.2 Договору, Замовник здійснює оплату шляхом 50 % передоплати з моменту укладення договору, протягом 10 робочих днів, інші 50 % суми - після підписання акту про надані послуги протягом 10 робочих днів.

Відповідно до п. 2.3 Договору, акт за надані послуги підписується сторонами до 10 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги.

Згідно з п. 3.1.6 Договору, Виконавець зобов`язаний складати та передавати Замовнику акти про надання послуг та Звіт про проведення наукових досліджень.

Відповідно до п. 4.1 Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Пункт 4.5 Договору передбачає, що за недотримання строків сплати, зазначених у пункті 3.3 Договору, відповідач оплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення.

Водночас Договір не містить пункту 3.3, що підтверджується доданою копією Договору до матеріалів справи, наданою позивачем, та письмовими поясненнями останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов Договору виписано відповідачу рахунок №63 від 08.10.2018 у сумі 30 000,00 грн. з урахуванням ПДВ за консультативну та практичну допомогу з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань.

19.11.2018 сторонами підписано Акт надання послуг №651 від 19.11.2018 про надання послуг з консультативної та практичної допомоги з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань на суму 30 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

19.11.2018 відповідачем було сплачено позивачу 30 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №996 з призначенням платежу «за послуги згідно рах. № 563 від 08.10.2018 р. в т.ч. ПДВ-5000,00 грн».

20.11.2018 позивачем складено протокол дослідження №НД/08 відповідно до Договору від 05.09.2018 №75 про результати проведеного дослідження.

28.12.2018 позивачем було затверджено Звіт НДР (проведення діагностичних досліджень) за договорами ІВН НААН з ДП ДГ НААН про консультативну допомогу, згідно з яким відповідно до заявок НДНЦДХТ за період з 01.10.2018 по 01.01.2019 було надіслано біологічний матеріал від свиней та ВРХ з 5 господарств структури НААН.

04.02.2019 представником позивача направлено на адресу Державного підприємства «Дослідне господарство «Зоряне» Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України вимогу про сплату заборгованості в сумі 30 000,00 грн. за Договором №75 від 05.09.2018 про науковий супровід, до якої додано рахунок №36 від 12.12.2018, два примірника акту наданих послуг № 23 від січня 2019, копію розпорядження НААН від 04.09.2018 та документи на підтвердження повноважень представника.

Вимога від 04.02.2019 не була задоволена відповідачем, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні за змістом положення містяться й у ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України за якими зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 3 Цивільного кодексу України визначає однією із засад цивільного законодавства свободу договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з надання послуг (Глава 63 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором;

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п. 2.2 Договору, Замовник здійснює оплату шляхом 50 % передоплати з моменту укладення договору, протягом 10 робочих днів, інші 50 % суми - після підписання акту про надані послуги протягом 10 робочих днів.

Відповідно до п. 2.3 Договору, акт за надані послуги підписується сторонами до 10 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги.

Виходячи із наведених позивачем підстав позову та обраного обґрунтування цих вимог, спір у справі полягає у встановлені наявності підстав для стягнення з відповідача вартості послуг у сумі 30000,00грн., що, як вважає позивач, становить повну вартість послуг згідно з п. 2.1 Договору та які були надані відповідачу.

Наявність такого обов`язку позивач обґрунтовує обставинами виконання умов договору, на підтвердження чого представив суду звіт НДР (проведення діагностичних досліджень) за договорами ІВМ НААН з ДП ДГ НААН про консультативну допомогу, протокол дослідження № НД/08 від 20.11.2018 відповідно до договору від 05.09.2018 № 75, вимогу про сплату заборгованості вих. № 101 від 04.02.2019 з доданими до неї рахунком на оплату № 36 від 12.12.2018, актом про надання послуг № 23 за січень 2019 року.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази на предмет їх належності та допустимості, а отже і спроможності підтверджувати певні факти, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шабельник проти України» (заява N 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988, та у справі «Тейшейра ді Кастру проти Португалії» від 09.06.1998).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Підписання замовником актів надання послуг, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отримані послуги.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2018 між сторонами підписано Акт надання послуг №651 від 19.11.2018 про надання послуг з консультативної та практичної допомоги з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань на суму 30000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно платіжного доручення № 996 від 19.11.2018 відповідачем на підставі виставленого позивачем рахунку №63 від 08.10.2018 на суму 30000,00 грн. з урахуванням ПДВ, було перераховано грошові кошти в сумі 30000,00грн.

Отже, як правомірно було зазначено місцевим господарським судом, вартість фактично наданих виконавцем послуг за Договором згідно акту надання послуг № 651 від 19.11.2018 складає 30000,00грн., за які відповідач розрахувався згідно платіжного доручення № 996 від 19.11.2018, що унеможливлює констатацію факту наявності порушення зобов`язань з боку відповідача в цій частині у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказового значення представленого позивачем акту № 23 за січень 2019 року, оскільки вказаний акт складений позивачем поза межами дії укладеного між сторонами Договору, в односторонньому порядку та не підписаний відповідачем.

Наразі, згідно з п. 6.3 Договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018.

Акт надання послуг № 23 датований січнем 2019 року та направлений на адресу відповідача разом з рахунком на оплату № 36 від 12.12.2018 - 04.02.2019 (а.с.27).

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що він може бути пролонгований за взаємною згодою сторін, про що зацікавлена сторона повинна повідомити іншу сторону за один місяць до закінчення строку дії Договору.

Проте, доказів пролонгації Договору матеріали справи не містять, що також підтверджується письмовими поясненнями позивача.

Твердження скаржника щодо неможливості оформлення акту надання послуг в період дії договору, у зв`язку із закінченням бюджетного року, не можуть бути прийняті судом до уваги, адже усвідомлюючи можливість настання таких ризиків, позивач тим не менш не скористався наданим п. 6.4 Договору правом ініціювати питання щодо продовження строку дії договору.

Колегія суддів також зазначає, що представлені позивачем звіт НДР (проведення діагностичних досліджень) за договорами ІВМ НААН з ДП ДГ НААН про консультативну допомогу, протокол дослідження № НД/08 від 20.11.2018 відповідно до договору від 05.09.2018 № 75, наказ про відрядження, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт не можуть слугувати самостійними доказами надання послуг за Договором в грудні 2018 року, адже стосуються досліджень, які були проведені позивачем 19.11.2018 та щодо яких сторонами підписано акт надання послуг № 651 від 19.11.2018 на суму 30000,00грн.

Так, згідно наказу № 54-Відр. від 01.10.2018 ОСОБА_1 завідувача лабораторії лептоспірозу з музеєм мікроорганізмів відряджено до ДП «ДГ «Зоряне» Інституту Садівництва НААН» Миколаївської області, для проведення епізоотичного обстеження господарства та надання консультацій, терміном на 1 календарний день - 2 жовтня 2018 року.

Відповідно до протоколу дослідження № НД/08 від 20.11.2018 та п. 3 Звіту НДР (проведення діагностичних досліджень) за договорами ІВМ НААН з ДП ДГ НААН про консультативну допомогу - дослідження з виявлення антитіл до вірусу РРСС методом ІФА проводились 19.11.2018.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин надання відповідачу послуг з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань (лептоспіроз, африканська чума свиней, туберкульоз, лейкоз тощо) у грудні 2018 року матеріали справи не містять. Сам по собі факт затвердження звіту НДР (проведення діагностичних досліджень) за договорами ІВМ НААН з ДП ДГ НААН про консультативну допомогу 28.12.2018 не спростовує викладених в ньому відомостей щодо періоду надання послуг з проведення досліджень.

Решта доводів та зауважень скаржника не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Недоведеність вини відповідача у простроченні виконання зобов`язань з оплати вартості послуг на суму 30000,00грн. у світлі положень ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 613 Цивільного кодексу України зумовлює правомірність відмови у задоволенні позовних вимог й щодо стягнення пені, адже підставою застосування такої міри відповідальності в силу положень ст. 549 Цивільного кодексу України є доведеність обставин прострочення виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, оскаржуване рішення цілком відповідає належним чином встановленим фактичним обставинами справи та правильно застосованим нормам матеріального права.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України залишається без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019 у справі № 915/764/19 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.06.2019 у справі № 915/764/19 залишити без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська