ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Справа № 903/614/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Гудак А.В. , суддя Бучинська Г.Б.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 25 червня 2019 року (суддя - Костюк С. В.) в справі № 903/614/17

час та місце ухвалення: 25 червня 2019 року; м. Луцьк, пр.Волі,54а; вступна і резолютивна частина проголошена о 15:10 год; повний текст ухвали складено 26 червня 2019 року

за скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.В.

в справі за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг"

Відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо"

про стягнення 92 770022 грн 62 коп..

за участю представників сторін:

від Позивача - не з`явився;

від Відповідача 1 - не з`явився;

від Відповідача 2 - не з`явився;

від Органу виконання - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року в справі № 903/614/17 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - Стягувач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (надалі - Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Темпо»» (надалі - Боржник) про стягнення 92 770 022 грн 62 коп., задоволено частково. Стягнуто солідарно з Відповідача 1 та Відповідача 2 на користь Позивача 88 451 226 грн 90 коп. (з яких: 63 450 000 грн заборгованість по тілу кредиту; 5 070 562 грн 11 коп. пеня по тілу кредиту; 3 368 121 грн пеня по відсотках; 590 470 грн 15 коп. витрати зі сплати судового збору). В задоволенні решти позову судом відмовлено. Дане судове рішення залишено без змін Постановою Верховного Суду від 26 березня 2019 року.

1 лютого 2019 року на виконання рішення та постанови апеляційного суду господарським судом видано накази про примусове виконання рішення № 903/614/17-1, 903/614/17-2.

Ухвалою суду від 14 травня 2019 року за заявою Стягувача було виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення від 10 жовтня 2018 року та наказі суду від 1 лютого 2019 року, 17 травня 2019 року місцевий господарський суд виніс ухвалу про виправлення описки в резолютивній частині наказу № 903/614/17-2 від 1 лютого 2019 року.

Суд констатує, що 18 червня 2019 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла скарга від Боржника на дії приватного виконавця округу Житомирської області Ковальського М.Р. (надалі - Орган виконання) по справі № 903/614/17, в якій Боржник просив:

· визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59273186 від 4 червня 2019 року, прийняту Органом виконання з примусового виконання наказу № 903/614/17-2, виданого 1 лютого 2019 року Господарським судом Волинської області;

· визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника (ВП № 59273186) від 4 червня 2019 року, прийняту Органом виконання;

· визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника (ВП № 59273186) від 6 червня 2019 року, прийняту Органом виконання;

· визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення з Боржника основної винагороди (ВП № 59273186) від 4 червня 2019 року, прийняту Органом виконання.

Свою скаргу Боржник обумовлює тим, що винесені Органом виконання оскаржувані постанови на підставі наказу господарського суду від 1 лютого 2019 року № 903/614/17-2 не відповідають вимогам до виконавчого документа, а саме частині 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому на підставі пункту 4 частини 4 статті 4 зазначеного закону даний наказ підлягав поверненню стягувачу.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25 червня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги Боржника на дії Органу виконання.

Мотивуючи дану ухвалу, місцевий господарський суд виходив, зокрема з того, що приватний виконавець Ковальський М. Р. вчиняв дії щодо примусового виконання виконавчого документа, передбаченого статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», а саме наказу, що виданий господарським судом відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на підставі судових рішень. Як зазначив суд першої інстанції, зі змісту вказаних норм видно, що такий виконавчий документ, як наказ видається державним органом судом, а не суддею, як посадовою особою.

Також, місцевий господарський суд в своїй ухвалі зауважив, що наказ № 903/614/17-2, виданий Господарським судом Волинської області, з врахуванням ухвал суду про виправлення описки від 14 травня 2019 року та 17 травня 2019 року, які подані приватному виконавцю з заявою про відкриття виконавчого провадження, що повністю відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а отже були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, на які посилається Боржинк .

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Боржник звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задоволити скаргу Боржника та визнати неправомірними дії Органу виконання.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Боржник звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що винесені приватним виконавцем оскаржувані постанови на підставі наказу господарського суду від 1 лютого 2019 року № 903/614/17-2 не відповідають вимогам до виконавчого документа, а саме частині 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому на переконання апелянта на підставі пункту 4 частини 4 статті 4 зазначеного закону даний наказ підлягав поверненню Стягувачу. Так, зокрема у даному наказі не зазначено: прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; місцезнаходження стягувача та боржника; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стягувача та боржника; резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Також Боржник в своїй апеляційній скарзі зауважив, що приватний виконавець виніс неправомірно постанову про відкриття виконавчого провадження № 59273186 від 4 червня 2019 року, а відтак всі подальші постанови у даному виконавчому провадженні також винесені неправомірно.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/614/17 у складі: головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В., суддя Грязнов В.В..

Ухвалою Північно -західного апеляційного господарського суду від 5 серпня 2019 року (у складі колегії суду: головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В., суддя Грязнов В.В.; том 5, а.с. 70), було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача 2 та призначено розгляд апеляційної скарги на 5 вересня 2019 року об 12 год 00 хв..

На виконання вимог ухвали Орган виконання подав відзив на апеляційну скаргу в котрому, з підстав, наведених у даному відзиві просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Також, Орган виконання у своєму відзиві зауважив, що ухвалами суду від 14 травня 2019 року та від 17 травня 2019 року виправлено описку допущену в пункті 2 резолютивної частини рішення господарського суду від 10 жовтня 2018 року та резолютивній частині наказу господарського суду № 903/614/17-2 від 1 лютого 2019 року, з врахуванням яких і було здійснено дане виконавче провадження.

Орган виконання на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду направив заяву в котрій просив розглянути справу без участі його представника та зазначив, що заперечує проти вимог апеляційної скарги (том 5, а.с. 97).

На виконання вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 5 серпня 2019 року Стягувач подав відзив на апеляційну скаргу, в котрому з підстав, зазначених у даному відзиві просив залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, Стягувач у даному відзиві зауважив, що в наказі господарського суду від 1 лютого 2019 року № 903/614/17-2 зазначено місцезнаходження, ідентифікаційний код Боржника та Стягувача. Щодо відсутності в резолютивній частині наказу повного найменування стягувача, то дана описка виправлена за заявою стягувача ухвалами суду від 14 травня 2019 року та від 17 травня 2019 року.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 серпня 2019 року в справі №903/614/17, на підставі службової записки Секретаря судової палати, у зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Маціщук А.В. та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Північно-західному апеляційному господарському суді, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 903/614/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справ було призначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В., суддя Гудак А.В..

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 серпня 2019 року в справі №903/614/17, на підставі службової записки головуючого судді в даній справі, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Грязнова В.В. та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Північно-західному апеляційному господарському суді, було призначено заміну судді-члена колегії у справі № 903/614/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справ було призначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б., суддя Гудак А.В..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 серпня 2019 року апеляційну скаргу Відповідача 2 було прийнято у новому складі суду та призначено до розгляду на 5 вересня 2019 року об 12:00 год..

В судове засідання від 5 вересня 2019 року представники Стягувача, Боржника та Органу виконання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Водночас, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, що вказує на те, що ухвалою суду від 30 серпня 2019 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

Разом з тим суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначено статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представників Стягувача, Боржника та Органу виконання, за наявними в матеріалах справи доказами та зважаючи на те, що в матеріалах справи є апеляційна скарга Боржника та відзив Стягувача, Органу виконання в котрих висвітлена їх позиція з приводу винесеного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. При цьому колегія виходила з наступного.

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року (том 3, а.с. 70-74), яке було залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 січня 2019 року (том 3, а.с. 229-235) та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 березня 2019 року (том 4, а.с. 53-63), частково задоволено позов Стягувача та стягнуто солідарно з Відповідача 1 та Боржника 88 451 226 грн 90 коп., з них: 63 450 000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16 562 543 грн 69 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5 070 562 грн 11 коп. пені по тілу кредиту, 3 368 121 грн 10 коп. пені по відсотках, а також - 590 470 грн 15 коп. витрат по сплаті судового збору.

1 лютого 2019 року Господарським судом Волинської області видані накази № 903/614/17-1 та 903/614/17-2 про примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року (том 3, а.с. 242-243).

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 14 травня 2019 року (том 4, а.с.95) за заявою Стягувача (том 4, а.с. 80-81) виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення від 10 жовтня 2018 року та наказі суду від 1 лютого 2019 року (оскільки встановлено, що при виготовлені рішення допущено описку в пункті 2 резолютивної частини, а саме вказано «в користь Акціонерного товариства», а необхідно - «в користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»»).

Таким чином, відповідно до норми статті 243 Господарського процесуального кодексу України виправлено допущену в пункті 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року в справі № 903/614/17 описку, виклавши його в такій редакції: «Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (43005, Волинська область, м.Луцьк, вул. Клима Савури,21А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Темпо» (10001, Житомирська область, м.Житомир, вул. Київська,87, ) в користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вул. Ковпака,29, ) 88 451 226 грн 90 коп., з них 63 450 000 грн заборгованості по тілу кредиту, 16 562 543 грн 69 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 507 0562 грн 11 коп. пені по тілу кредиту, 3 368 121 грн 10 коп. пені по відсотках, а також 590 470 грн 15 коп. витрат по сплаті судового збору».

Виправлено допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області № 903/614/17-1 від 1 лютого 2019 року в справі № 903/614/17 описку, виклавши її в наступній редакції: "Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" (43005, Волинська область, м.Луцьк, вул. Клима Савури,21А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Темпо» (10001, Житомирська область, м.Житомир, вул. Київська,87, ) в користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м.Київ, вул. Ковпака,29, ) 88 451 226 грн 90 коп., з них 63 450 000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16 562 543 грн 69 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5 070 562 грн 11 коп. пені по тілу кредиту, 3 368 121 грн 10 коп. пені по відсотках, а також 590 470 грн 15 коп. витрат по сплаті судового збору».

Виправлено допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області № 903/614/17-2 від 1 лютого 2019 року в справі № 903/614/17 описку, виклавши її в редакції: «Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (43005, Волинська область, м.Луцьк, вул. Клима Савури,21А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Темпо» (10001, Житомирська область, м.Житомир, вул. Київська,87, ) в користь Акціонерного товариства (03150, м.Київ, вул. Ковпака,29, ) 88 451 226 грн 90 коп., з них 63 450 000 грн заборгованості по тілу кредиту, 16 562 543 грн 69 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 507 0562 грн 11 коп. пені по тілу кредиту, 3 368 121 грн 10 коп. пені по відсотках, а також 590 470 грн 15 коп. витрат по сплаті судового збору».

Окрім того, ухвалою Господарський суд Волинської області від 17 травня 2019 року відповідно до норми статті 243 Господарського процесуального кодексу України, виправлено описку в резолютивній частині наказу № 903/614/17-2 від 1 лютого 2019 року (том 4, а.с. 97), оскільки при виготовлені даної ухвали в пункті 3 резолютивної частини допущено описку, а саме вказано «в користь Акціонерного товариства»,коли потрібно було - «в користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Таким чином виправлено описку, допущену в резолютивній частині наказу Господарського суду Волинської області № 903/614/17-2 від 1 лютого 2019 року в справі № 903/614/17, виклавши її в такій редакції: «Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (43005, Волинська область, м.Луцьк, вул. Клима Савури,21А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Темпо» (10001, Житомирська область, м.Житомир, вул. Київська,87, ) в користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вул.Ковпака,29, ) 88 451 226 грн 90 коп., з них 63 450 000 грн заборгованості по тілу кредиту, 16 562 543 грн 69 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5 070 562 грн 11 коп. пені по тілу кредиту, 3 368 121 грн 10 коп. пені по відсотках, а також 590 470 грн 15 коп. витрат по сплаті судового збору».

В свою чергу Стягувач звернувся до Органу виконання із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду № 903/614/17-2 від 1 лютого 2019 року. До заяви Стягувачем було долучено оригінали наказу, ухвали суду про виправлення описки від 14 травня 2019 року та 17 травня 2019 року, платіжне доручення про сплату авансового внеску, довіреність на представника банку.

4 червня 2019 року Органом виконання були винесені: постанова ВП № 59273186 про відкриття виконавчого провадження; постанова про арешт майна боржника, постанова про арешт коштів боржника, постанова про стягнення з боржника основної винагороди (том 4, а.с. 156-159).

Боржник не погоджується з такими діями Органу виконання 18 червня 2019 року звернувся до Господарського суду Волинської області зі скаргою на дії Органу виконання (том 4, а.с. 148-153), в якій просив: визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59273186 від 4 червня 2019 року, прийняту Органом виконання з примусового виконання наказу № 903/614/17-2, виданого 1 лютого 2019 року Господарським судом Волинської області; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 4 червня 2019 року; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника (ВП № 59273186) від 4 червня 2019 року, прийняту Органом виконання; визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення з Боржника основної винагороди (ВП № 59273186) від 4 червня 2019 року, прийняту Органом виконання.

Стягувач вважає неправомірним винесення постанов від 4 червня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59273186, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Досліджуючи дані правовідносини на предмет їх нормативно - правового регулювання в процесі виконання судового рішення, колегія суду приймає до уваги наступні положення діючого законодавства України.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

В силу дії статті 1 Законом України "Про виконавче провадження": виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до частини 2 статті 343 Господарського процесуального України: у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно частини 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України: якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Розглядаючи основні доводи, котрими Боржник обгрунтовує підставність звернення до суду із скаргою та зважаючи на заперечення Стягувача, Органу виконання наведені в апеляційній скарзі стосовно невідповідності даного виконавчого документа вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а саме не зазначено прізвище, найменування особи, що видала наказ, не зазначено місце знаходження Стягувача та Боржника та ідентифікаційний номер сторін виконавчого провадження), колегія суддів зауважує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви або повідомлення, передбачених частиною першою цієї статті, отримує в Єдиному державному реєстрі виконавчих документів електронну копію виконавчого документа та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

В силу дії частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, зокрема, має містити: найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; повне найменування стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача і боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»: виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Колегією суддів встановлено, що наказ про примусове виконання рішення № 903/614/17-2 від 1 лютого 2019 року містить необхідні відомості згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, назву і дату видачі наказу та найменування органу (Господарський суд Волинської області), який його видав, повне найменування як Стягувача так і Боржників, їх місцезнаходження та ідентифікаційні коди юридичних осіб в ЄДРПОУ.

Наказ підписаний суддею Костюк С.В. та скріплений печаткою суду відповідно до норм частини 3 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому колегія суддів звертає увагу, що повне найменування Стягувача (Акціонерного товариства «Укрсоцбанк») визначене з урахуванням ухвал суду про виправлення описки від 14 травня 2019 року та 17 травня 2019 року, які подані приватному виконавцю з заявою про відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу не суперечить нормам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надання виконавцю всіх необхідних і достатніх реквізитів та повної інформації, необхідної для виконання виконавчого документа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Оскільки наказ № 903/614/17-2 від 1 лютого 2019 року за своїм змістом з урахуванням ухвал суду про виправлення описки відповідав вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», Органу виконання в силу вимог законодавства були надані необхідні документи згідно зі статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження», то Орган виконання відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» 4 червня 2019 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз змісту оскаржуваної постанови Органу виконання (том 4, а.с.156) в правовому полі дії норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про відповідність її нормам чинного законодавства.

Відтак, матеріалами даної справи та виконавчого провадження ВП № 59273186 спростовані доводи Боржника, зазначені в скарзі на дії Органу виконання про порушення норм статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та не встановлено підстав для визнання неправомірними дій виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

В той же час єдиною підставою для визнання неправомірними та скасування постанов Органу виконання від 4 червня 2019 року у ВП № 59273186 про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди, є саме доводи про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 59273186 від 4 червня 2019 року винесена неправомірно, а відтак всі вчинені подальші дії Органу виконання не можуть бути правомірними.

Водночас такі доводи Боржника спростовані як матеріалами справи так і всім описаним вище в даній судовій постанові, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги Боржника також і в цій частині з урахуванням вищенаведеного та норм статтей 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, колегія суддів зазначає, що Боржник в своїй апеляційній скарзі зауважує про невідповідність сум в межах якої накладено арешт на майно сумі яка зазначена в наказі суду, а саме арешт накладено в межах суми стягнення 97 338 079 грн 59 коп.. При цьому, як зауважує апелянт із постанови про відкриття виконавчого провадження і постанови про стягнення основної винагороди від 4 червня 2019 року загальна сума стягнення становить 97 296 349 грн 59 коп. (88 451 226 грн 90 коп. сума стягнення + 88 451 122 грн 69 коп. сума винагороди), різниця 41 7300 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Боржник бере до уваги лише основну суму заборгованості та винагороди, залишаючи при цьому поза увагою суму судового збору, що була покладена на Боржника за судовим рішенням, та котре також підлягає стягненню з нього та інших витрат виконавчого провадження, котрі й в цілому складають суму в межах якої здійснює накладення арешту на майно та кошти і яка в цілому й підлягає до стягнення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Боржник у скарзі не пояснює, яким чином порушені його права чи інтереси, враховуючи, норми статті 339, статті 342, статті 343 Господарського процесуального кодексу України, котрі надають стороні виконавчого провадження право звернутися до суду із скаргою у випадку якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права.

При цьому, Боржник не навів доводів яким саме чином не зазначення в наказі відповідних даних (місцезнаходження Боржника та Стягувача, ідентифікаційний код Стягувача та Боржника) призвело до порушення прав Боржника та утруднило чи зробило неможливим добровільне виконання відповідного рішення суду.

Разом з тим, відповідно до норм частини 4 статті 19, статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», боржник, маючи на меті добросовісне виконання судового рішення, не позбавлений права самостійно виконати рішення та повідомити виконавцю про настання відповідних обставин, при цьому Боржник не надав суду відомості про намір або вчинені ним заходи для добровільного/самостійного виконання рішення суду.

Враховуючи усе вищевстановлене в даному судовому рішенні, колегія суддів прийшла до висновку, що дії Органу виконання щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та в послідуючому постанови про арешт майна боржника, постанови про арешт коштів боржника, не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є законними, а відтак такими, що не підлягає скасуванню.

За таких обставин скарга Боржника не підлягає задоволенню.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорювану ухвалу без змін з огляду на її законність і обгрунтованість, а також те, що при прийнятті даної постанови, Північно-західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даної ухвали (в розумінні частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Відповідача 2, апеляційний господарський суд, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Відповідачем 2.

Керуючись статтями 129, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 25 червня 2019 року по справі № 903/614/17 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 25 червня 2019 року в справі № 903/614/17 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу № 903/614/17 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 9 вересня 2019 року .

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.