ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа №914/2279/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрпромспецтехно, б/н від 12.03.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/1162/19 від 26.03.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2019 (суддя Синчук М.М., повний текст складено 06.03.2019)

у справі №914/2279/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Укрпромспецтехно (надалі ТзОВ Укрпромспецтехно), м. Чернігів,

до відповідача: Акціонерного товариства Українська залізниця (надалі АТ Українська залізниця), м. Київ в особі філії Стрийський вагоноремонтний завод АТ Українська залізниця, м. Стрий, Львівська область

про визнання договору про надання послуг з організації перевезень вантажів продовженим

за участю учасників справи:

від позивача: Титорчук С.Ф. адвокат (свідоцтво № 3905 від 29.10.2009, довіреність б/н від 03.01.2019)

від відповідача: Копик Л.Є. адвокат (свідоцтво ЛВ № 934 від 23.02.2017, довіреність №Ц/6-63/297-18 від 29.12.2018)

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ Укрпромспецтехно звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до АТ Українська залізниця в особі філії Стрийський вагоноремонтний завод АТ Українська залізниця про визнання договору про надання послуг з організації перевезень вантажів продовженим.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2019 у справі № 914/2279/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що оскільки відповідачем, у строки встановлені розділом 6 договору, повідомлено позивача листом №2596 від 28.11.2018 про припинення дії договору з 31.12.2018, то відповідно термін дії договору про надання послуг з організації перевезень вантажів № СВРЗ-05-(П-18/03)- 16-06/ю припинив свою внаслідок його закінчення. Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ Укрпромспецтехно подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що лист №2596 від 28.11.2018, на який посилається відповідач як на доказ повідомлення про припинення дії договору, не є належним доказом та не має юридичної сили, так як оформлений з порушенням вимог п.5.7 Положення про філію «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» та п.121 статуту АТ «Українська залізниця», оскільки такий лист мав бути підписаний підписами двох посадових осіб Філії.

Згідно з витягом протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019, у зв`язку з перебуванням судді Данко Л.С на лікарняному, справу №914/2279/18 розподілено до розгляду судді Плотніцькому Б.Д., в зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, , відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

29.03.2016 між філією Стрийський вагоноремонтний завод ПАТ Українська залізниця (виконавець) та ТзОВ «Укрпромспецтехно» (замовник) укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю, згідно з умовами якого виконавець за рахунок замовника надає послуги з організації перевезень вантажів шляхом надання напіввагонів (а.с. 13-19 том І).

Відповідно до п. 10.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 04.12.2017) договір діє до 31.12.2018 (а.с. 26 том І).

Розділом 6 договору визначено, що дія договору може бути припинена у випадку закінчення терміну дії, за згодою сторін або в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії договору не вимагатиме припинення або перегляду його умов, договір вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах.

В матеріалах справи містяться листи № 2596 від 28.11.2018 та №2642 04.12.2018 аналогічного змісту за підписом в.о. директора філії «Стрийський вагоноремонтний завод», у якому залізниця інформує ТзОВ «Укрпромспецтехно» про закінчення терміну дії договору з 31.12.2018 (а.с. 139-141 том І), просить погасити заборгованість та повернути вагони.

ТзОВ «Укрпромспецтехно» стверджує, що вказані листи не є належними доказами повідомлення про припинення договору, оскільки лист № 2596 від 28.11.2018 не має юридичної сили так як оформлений з порушенням вимог п.5.7 Положення про філію «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» та п.121 статуту АТ «Українська залізниця», а саме, що такий лист мав бути підписаний підписами двох посадових осіб Філії.

Натомість відповідач заперечує проти продовження дії договору, стверджує, що саме листом № 2596 від 28.11.2018 залізниця попередила ТзОВ «Укрпромспецтехно» про припинення дії договору з 31.12.2018, у зв`язку з закінченням терміну дії договору (а.с. 139-141 том І). Відтак вважає, що спірний договір припинений на підставі п. 6.1 договору та п.3 додаткової угоди №3 від 04.12.2017 до договору.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.

Предметом даного спору є встановлення наявності чи відсутності підстав для визнання договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 продовженим на тих самих умовах і на той самий строк.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з статтями 626, 628 цього кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, 29.03.2016 між філією Стрийський вагоноремонтний завод ПАТ Українська залізниця та ТзОВ Укрпромспецтехно укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю із строком дії до 31.12.2018 (з врахуванням додаткової угоди № 3 від 04.12.2017).

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 ЦК України).

За змістом статей 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначеними нормами встановлені правила щодо обов`язковості належним чином виконання сторонами зобов`язань за договором та можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

У п. 6.1 договору від 29.03.2016 зазначено, що дія договору може бути припинена у випадку закінчення терміну дії, за згодою сторін або в інших випадках передбачених чинним законодавством України.

Як стверджує відповідач, ним 28.11.2018 було надіслано на адресу позивача лист № 2596, в якому викладено позицію щодо припинення дії договору з 31.12.2018 (а.с. 139 том І).

Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії договору не вимагатиме припинення або перегляду його умов, договір вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що хоч чинне законодавство не встановлює форму заяви про припинення договору і така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо, проте істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору, та її направлення у межах строку, встановленого договором.

Проаналізувавши зміст листа №2596 від 28.11.2018 та умови договору, суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями відповідача, що ним повідомлено позивача про намір припинення дії договору 31.12.2018. Оскільки в даному листі відповідачем лише констатовано, що 31.12.2018 закінчується термін дії договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 та просить позивача погасити заборгованість (а.с. 139 том І).

Тобто, зі змісту даного листа не вбачається, що вимога відповідача спрямована на припинення дії договору, як це зазначено у п.6.2 договору.

Окрім того, слід зазначити, що такий лист №2596 від 28.11.2018 не породжує жодних юридичних наслідків для сторін договору, оскільки оформлений відповідачем не належним чином, а саме з порушенням вимог п.5.7 Положення про філію «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» та п.121 Статуту ПАТ «Українська залізниця».

Згідно з п.5.7 Положення про філію «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» будь-які договори, довіреності та інші вихідні документи щодо листування з третіми особами, а також банківські та фінансові документи від імені товариства вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для філії, товариства та третіх осіб виключно у разі, коли вони укладені (вчинені) з дотриманням правила двох підписів (скріплені двома підписами щонайменше двох посадових осіб філії) уповноважених на це посадовими особами філії, які діють на підставі довіреності, виданої товариством (керівник та заступник керівника філії, іншого структурного підрозділу філії або іншою уповноваженою на це посадовою особою філії тощо).

Довіреності, правочини та інші вихідні документи від імені товариства, адресовані третім особам, вважаються належним чином укладеними (вчиненими) філією, якщо вони укладені (вчинені) відповідно до статуту та внутрішніх документів товариства) (а.с. 3-25 том ІІ).

Пунктом 121 Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3008.2017 №682), передбачено, що будь-які договори, довіреності, інші правочини та документи, а також банківські та фінансові документи від імені товариства повинні бути підписані щонайменше двома особами: членами правління та/або іншими уповноваженими на це особами. Такі договори, довіреності, правочини та документи від імені товариства вважаються належним чином укладеними (вчиненими) та мають юридичну силу для товариства виключно у разі, коли вони скріплені двома підписами.

Таким чином, будь-які документи видані від імені філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» є правомірними та чинними лише у випадку, якщо їх посвідчено підписами двох осіб, уповноважених на таке підписання.

Натомість лист № 2596 від 28.11.2018 Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» підписаний лише однією особою - в.о. директора філії Лазаренко ОСОБА_1 В. (а.с. 139 том І).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що лист №2596 від 28.11.2018 є таким, що оформлений з порушенням вимог Положення про філію «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» та Статуту ПАТ «Українська залізниця», а відтак, не є належним доказом в розумінні ст. ст. 73, 76, 77, 78 ГПК України, який би підтверджував належне повідомлення відповідачем позивача щодо припинення дії спірного договору.

Інших доказів, які би свідчили про належне повідомлення позивача про припинення дії договору відповідачем суду не надано, в матеріалах справи такі відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Доказів визнання договору № СВРЗ-05- (П-18/03)- 16-06/ю від 29.03.2016 недійсним матеріали справи не містять.

Частиною 7 ст. 180 ГК України передбачено, що строк дії господарського договору - це час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Оскільки відповідачем у визначений пунктом 6.2 договору строк не було надіслано вимоги про припинення дії договору, то відповідно суд погоджується з твердженнями позивача, що спірний договір є продовженим на той самий термін на тих самих умовах, тобто до 31.12.2019.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий господарський суд неповно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав невірну юридичну оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом з врахуванням вищенаведених нормам права, належними та допустимими доказами підтверджено свої доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В свою чергу відповідачем не спростовано доводи апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

За змістом ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 269, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2019 у справі № 914/2279/18 скасувати, прийняти нове, яким позов задоволити. Визнати продовжений договір № СВРЗ-05-(П-18/03)-16-06/ю про надання послуг з організації перевезень вантажів від 29.03.2016, укладений між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі філії Стрийський вагоноремонтний завод Публічного акціонерного товариства Українська залізниця та Товариством з обмеженою відповідальністю «Украпромспецтехно» на той самий строк, а саме з 31.12.2018 до 31.12.2019, на тих самих умовах.

3. Стягнути з АТ Українська залізниця в особі філії Стрийський вагоноремонтний завод АТ Українська залізниця (82400, Львівська обл, м.Стрий, вул. Зубенка,2, код 40123439) на користь ТзОВ «Украпромспецтехно» (14000, Чернігівська обл, м. Чернігів, вул. Шевченка,5 оф.235, код 40100228) 1 762,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

4. Стягнути з АТ Українська залізниця в особі філії Стрийський вагоноремонтний завод АТ Українська залізниця (82400, Львівська обл, м.Стрий, вул. Зубенка,2, код 40123439) на користь ТзОВ «Украпромспецтехно» (14000, Чернігівська обл, м. Чернігів, вул. Шевченка,5 оф.235, код 40100228) 2 881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький