ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.07.2019 м. Ужгород Справа № 907/678/18

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Лазар С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимакс», м. Ужгород

про стягнення заборгованості по орендній платі на суму 202 448,86 грн.

представники:

позивача - Баняс В.Ю., представник за довіреністю

відповідача - не з`явився

Департамент міського господарства Ужгородської міської ради звернувся до суду з даним позовом у зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань по сплаті орендних платежів за користування землею за період з березня по жовтень 2018р. У ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив, наполягає на їх задоволенні та стягненні зазначеної заборгованості.

Відповідач письмовим відзивом та його представник усними поясненнями у ході судовго розгляду справи проти позову заперечують, вважаючи, зокрема, передчасними дані вимоги позивача з огляду на наявність судового спору про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, заборгованість по орендній платі за яким є предметом даного спору.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши у ході судового розгляду справи пояснення представників сторін встановив наступне.

Сторони у справі - позивач та відповідач - перебували у договірних відносинах відповідно до укладеного 14.03.2018 р. договору оренди щодо земельної ділянки площею 1,2995 га у м. Ужгород по вул. Перемоги, 168 (кадастровий номер :23:001:0057 ) наданої для розміщення та експуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної промисловості. Акт приймання-передачі земельної ділянки від 14.03.2018 р. підисаний сторонами.

Вказаний договір був укладений на підставі рішення Ужгородської міської ради від 9.11.2015р. № 1882 строком на 3 роки - до 09.11.2018р.

Умовами договору передбачено його істотні умови, зокрема, орендну плату, яка становила 26 706,02 грн., строки оплати - щомісячно протягом 30 календарних днів за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як стверджує позивач орендар на протязі дії договоруу оренди не сплатив жодного щомісячного платежу встановленого договором, в результаті чого за період з березня по жовтень 2018 р. виникла його заборгованість на суму 202 448,86 грн., що становить предмет даного спору.

Наведені обставини підтверджені матеріалами справи, не спростовані та не заперечуються відповідачем у ході судового розгляду.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Суб`єкти господарювання, якими є сторони у даній справі, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин справи та на підставі наведених приписів чинного законодавства позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості на суму 202 448,86. підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову з посиланням на наявність спору про недійсність договору оренди (справа № 907/638/18), з якого виникли спірні у даній справі відносини, судом не приймається, оскільки станом на час розгляду даного спору договір оренди є чинним, не визнаним недійсним, а позов у зазначеній справі залишено без розгляду.

За змістом ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений при поданні позову належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимакс» (88015, м. Ужгород, вул. Перемоги, 168, ) на користь департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, пл. Поштова, З, ) заборгованість по орендній платі на суму 202448,86 грн. (двісті дві тисячі чотириста сорок вісім грн. 86 коп.) та у відшкодування судового збору - суму 3036,74 грн. (три тисячі тридцять шість грн. 74 коп).

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення у зв`язку з хворобою судді Ушак І.Г. складено та підписано 9.09.19.

Суддя Ушак І.Г.