ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року Справа № 915/1603/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН", вул. Полярна, б. № 20, оф. 333, м. Київ, 04201 ()

до відповідача Фізичної особи-підприємця Підопригори Ігора Борисовича, АДРЕСА_1 (код ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення грошових коштів в сумі 272 109, 49 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Підопригори Ігора Борисовича грошових коштів в розмірі 272 109, 49 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.07.2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. № 11429/19 від 08.07.19 року) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

18.07.2019 року на виконання вимог п. 4 ухвали суду від 24.06.2019 року позивачем подано суду клопотання вх. № 12012/19 від 18.07.2019 року про долучення платіжного доручення № 14 від 22.03.2019 року на підтвердження повернення відповідачем ФОП Підопригорою І. Б. на банківський рахунок позивача ТзОВ "Баніса Енерджі Юкрейн" грошових коштів в сумі 75 300 грн. (арк. 118-119).

Клопотання вх. № 12012/19 від 18.07.2019 року з додатком долучено судом до матеріалів справи та прийнято до розгляду.

30.07.2019 року до господарського суду Миколаївської області від ОСОБА_1 . надійшла заява свідка (вх. № 12630/19).

Розглянувши матеріали заяви, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

Заяву свідка (вх. № 12630/19 від 30.07.2019 року) судом не прийнято до розгляду, оскільки остання не посвідчена нотаріально.

Будь-яких інших заяв та клопотань на адресу господарського суду не надходило.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову є вимога про стягнення передоплати за договором поставки № 0406/18/БПД від 04.06.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 173, 174, 193, 265, ГК України, ст. 525, 604, 610, 629 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (арк. 102, 127).

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

04.06.2018 року між ФОП Підопригорою Ігорем Борисовичем (постачальник) та ТзОВ «БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» укладено договір поставки № 0406/18/БПД (арк. 12-15).

Відповідно до п. 8.1 Договору строк дії договору встановлюється з моменту підписання та діє до 01 березня 2019 року, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, з можливістю його пролонгації шляхом підписання сторонами додаткової угоди до цього договору, а в частині проведення взаєморозрахунків до повного виконання.

Договір підписано сторонами та скріплено печаткою позивача.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити деревну тирсу, лушпиння дошки, шпали та дерево (сосна, дуб), далі по тексту товар.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна товару, загальна вартість договору становитиме загальну суму вартості товару, який буде поставлений покупцю партіями згідно видаткових накладних, підписаних сторонами.

Відповідно до п. 2.2 Договору ціна та вартість товару, його найменування, асортимент та кількість кожної поставленої партії товару погоджується сторонами та фіксується у видаткових накладних.

Відповідно до п. 2.3 Договору покупець здійснює оплату кожної партії товару на умовах 100 % передоплаті шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, якщо інші умови оплати не узгоджені сторонами.

Відповідно до п. 4.2 Договору поставка товару здійснюється шляхом доставки постачальником за власний рахунок кожної партії товару за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4.4 Договору зобов`язання постачальника з поставки (передачі) партії товару вважаються виконаними в момент передачі товару покупцеві (вантажоодержувачу) в місці доставки товару. Момент передачі товару покупцеві (вантажоодержувачу) сторони визначають згідно з датою відмітки про одержання (видачі) товару у видатковій накладній.

Відповідно до п. 4.12 Договору якщо після закінчення строку договору отримана постачальником сума передоплати за товар перевищує вартість відвантаженого покупцю товару, постачальник зобов`язаний повернути покупцю зазначену суму перевищення на банківський рахунок покупця в зазначений ним строк.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем ТзОВ «БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН» за період з 16.08.2018 року по 06.02.2019 року проведено оплату згідно договору № 0406/18/БПД від 04.06.2018 року на загальну суму 1 761 550, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, які перевірені судом (арк. 16-51).

Відповідачем ФОП Підопригорою Ігорем Борисовичем (постачальником) за період з 04.06.2018 року по 19.12.2018 року частково поставлено позивачу товар на загальну суму 1 414 140, 51 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані відповідачем, представником позивача та скріплені печаткою позивача (арк. 52-93).

Отже, загальна вартість недопоставленого відповідачем товару становить 347 409, 49 грн. (1 761 550, 00 грн. - 1 414 140, 51 грн.).

Відповідачем жодними доказами не спростовано факту наявності вищевказаної заборгованості, як і не подано суду жодного доказу, який би підтверджував поставку товару на вищевказану суму.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 23.03.2019 року відповідач ФОП Підопригора І.Б . повернув позивачу на його банківський рахунок грошові кошти в сумі 75 300, 00 грн. На виконання вимог п. 4 ухвали суду від 24.06.2019 року позивачем подано на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів в сумі 75 300 грн. платіжне доручення № 14 від 22.03.2019 року (арк. 119). Дослідивши подане платіжне доручення, судом встановлено, що в призначенні платежу в платіжному дорученні № 14 від 22.03.2019 року зазначено "повернення безвідсоткової фінансової допомоги частково згідно дог № 0210/18/БЕЮ від 02.10.2018 року без ПДВ". Тобто, оплата грошових коштів в сумі 75 300 грн. відбулась по іншому договору. До повноважень господарських судів не входить зміна призначення платежу, відтак в господарського суду відсутні правові підстави для тверджень про зарахування в рахунок договору поставки від 04.06.2018 року грошових коштів в розмірі 75 300 грн., сплачених відповідачем на рахунок позивача по договору фінансової допомоги від 02.10.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що загальна вартість непоставленого відповідачем товару становить 347 409, 49 грн. (1 761 550, 00 грн. - 1 414 140, 51 грн.). Проте, суд, не виходячи за межі позовних вимог (ст. 14 ГПК України), розглядає позовні вимоги позивача в розмірі, заявленому до стягнення, тобто в сумі 272 109, 49 грн.

Судом також встановлено, що 11.05.2019 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1005/19/БЕЮ від 10.05.2019 року про сплату заборгованості в сумі 272 109, 49 грн. (арк. 94-95). Факт направлення претензії № 1005/19/БЕЮ від 10.05.2019 року підтверджується копією поштової накладної та описом вкладення (арк. 96).

Доказів направлення відповідачем відповіді на вказану претензію суду не подано, як і не подано доказів повернення відповідачем грошових коштів.

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (постанова Верховного суду від 07.02.2018 року по справі № 910/5444/17, постанова Верховного суду від 20.02.2019 року по справі № 912/2275/17).

Відповідно до п. 4.12 Договору якщо після закінчення строку договору отримана постачальником сума передоплати за товар перевищує вартість відвантаженого покупцю товару, постачальник зобов`язаний повернути покупцю зазначену суму перевищення на банківський рахунок покупця в зазначений ним строк.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог, оскільки позивачем було проведено попередню оплату за договором поставки, тобто у відповідача виник обов`язок з поставки товару. Однак, відповідачем порушено взяте на себе зобов`язання щодо поставки товару в повному обсязі, що в силу приписів ч. 2 ст. 693 ЦК України та умов п. 4.12 договору поставки надає позивачу право вимагати повернення суми попередньої оплати в розмірі вартості непоставленого товару. Будь-яких доказів поставки товару чи повернення відповідачем позивачу попередньої оплати в заявленому до стягнення розмірі суду не подано, як і не спростовано позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 4 081, 64 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Підопригори Ігора Борисовича, АДРЕСА_1 (код ІПН НОМЕР_1 ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "БАНІСА ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН", вул. Полярна, б. № 20, оф. 333, м. Київ, 04201 ():

- 272 109, 49 грн. (двісті сімдесят дві тисячі сто дев`ять грн. 49 коп.) - грошових коштів;

- 4 081, 64 грн. (чотири тисячі вісімдесят одна грн. 64 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.08.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш