ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. Справа № 924/753/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., секретаря судового засідання Комарніцької Н.П., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тексон-А", м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка Агро", с. Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області

про стягнення 97445,28 грн. заборгованості за договором поставки №47 від 01.02.2018 року та 181816,87 грн. заборгованості за договором поставки №3 від 13.03.2013 року,

за участю представників сторін:

позивача: Шевчук Л.В. - згідно довіреності від 19.08.2019 року;

відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 97445,28 грн. заборгованості за договором поставки №47 від 01.02.2018 року та 181816,87 грн. заборгованості за договором поставки №3 від 13.03.2013 року. Свої вимоги мотивує неналежним виконанням ТОВ «Лампка Агро» своїх зобов`язань за вказаними вище договорами в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 19.07.2019 року відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тексон-А", м. Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка Агро", с. Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області про стягнення 97445,28 грн. заборгованості за договором поставки №47 від 01.02.2018 року та 181816,87 грн. заборгованості за договором поставки №3 від 13.03.2013 року, призначено судове засідання.

Повноважний представник позивача в судових засіданнях позов підтримала в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача всю суму заявленої до стягнення заборгованості.

Відповідач не скористався правом участі свого представника в судових розглядах спору, відзиву на позов не подав, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується витягом з сайту «Укрпошта».

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Враховуючи обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.03.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Носке-Джеміні» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Лампка Агро» (покупець) укладено договір поставки №3 (далі договір №3), за умовами якого постачальник взяв на себе зобов`язання поставити покупцю товар, а покупець прийняти та своєчасно оплатити даний товар відповідно до умов договору.

Найменування товару: мастила та оливи в асортименті згідно накладних (п. 1.2. договору №3).

Загальна кількість товару за договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру та ціна товару визначаються сторонами у видатковій накладній, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.3. договору №3).

У п. 2.1. договору №3 сторони передбачили, що одиниця виміру кількості товару та загальна кількість товару визначається у видатковій накладній.

Умови постачання встановлюються окремо на кожну партію товару за домовленістю сторін, з урахуванням п. 5.2. цього договору та вказуються в заявці покупця. Здача-прийом товару здійснюється представником постачальника та покупцем або його уповноваженим представником (матеріально відповідальною особою). Повноваження представника (матеріально-відповідальної особи) покупця повинні бути підтверджені належним чином оформленою довіреністю на прийом товарно-матеріальних цінностей від постачальника. Підтвердженням здачі-прийому товару є підпис покупця або його представника на екземплярі накладної, що залишається в представника постачальника. Цей підпис свідчить про узгодження сторонами асортименту, кількості та ціни на поставлену партію товару (п.п. 3.1., 3.2. договору №3).

Відповідно до п. 4.1. договору №3 загальна сума договору складається з сум вартості товару, поставленого постачальником покупцю за період дії цього договору.

Ціна на товар та загальна сума товару, що поставляється за цим договором, встановлюється окремо на кожну партію товару узгодженням сторін і вказуються у видаткових накладних (п. 4.2. договору №3).

У п. 5.1. договору №3 сторони погодили, що оплата за отриману партію товару здійснюється в кінці кожного поточного місяця.

Оплата товару покупцем здійснюється шляхом простого банківського переказу на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі, або, за вибором покупця, готівкою до каси постачальника. Форма та порядок оплати можуть бути змінені за письмовим узгодженням сторін цього договору (п. 5.2. договору №3).

Вартість поставленого постачальником товару вважається сплаченою покупцем належним чином з моменту надходження на поточний рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі, відповідної грошової суми, зазначеної у видатковій накладній на поставку товару у строки, передбачені п. 5.1. цього договору (п. 5.3. договору №3).

Згідно п. 7.1. договору №3, він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 року включно, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання.

Якщо сторони не повідомлять одна одну про припинення договору за 30 календарних днів до закінчення його дії, то строк дії договору продовжується на термін його укладення на тих же умовах (п. 7.2. договору №3).

За порушення строків розрахунків, передбачених п. 5.1. договору, покупець сплачує постачальнику штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків та весь період прострочення. Сторони встановлюють строк позовної давності про сплату (стягнення) пені, зазначеної в цьому пункті один календарний рік (п. 8.2. договору №3).

При невиконанні або неналежному виконанні грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних з простроченої суми за користування чужими коштами (п. 8.5. договору №3).

Договір №3 підписано сторонами договору та скріплено їхніми печатками.

На виконання договору №3 ТОВ «Носке-Джеміні» поставлено, а представником відповідача на підставі Генеральної довіреності №3 від 17.01.2017 року ОСОБА_1 прийнято товар на суму 28410,80 грн. (видаткова накладна №2034 від 15.12.2017 року); 2635,56 грн. (видаткова накладна №2041 від 18.12.2017 року); 833,50 грн. (видаткова накладна №2071 від 21.12.2017 року); 21111,23 грн. (видаткова накладна №2082 від 26.12.2017 року); на підставі генеральної довіреності №1 від 02.01.2018 року ОСОБА_1 на суму 17519,19 грн. (видаткова накладна №3 від 02.01.2018 року); 23297,48 грн. (видаткова накладна №30 від 10.01.2018 року); 16723,05 грн. (видаткова накладна №39 від 15.01.2018 року); 5515,58 грн. (видаткова накладна №51 від 19.01.2018 року); 3270,35 грн. (видаткова накладна №63 від 25.01.2018 року); 700,40 грн. (видаткова накладна №89 від 07.02.2018 року); 21157,55 грн. (видаткова накладна №90 від 08.02.2018 року); 12459,81 грн. (видаткова накладна №96 від 16.02.2018 року); 13248,10 грн. (видаткова накладна №112 від 19.02.2018 року); 10431,55 грн. (видаткова накладна №156 від 20.03.2018 року); 4103, 27 грн. (видаткова накладна №183 від 06.04.2018 року); 4039,76 грн. (видаткова накладна №218 від 05.05.2018 року); 1503, 48 грн. (видаткова накладна №226 від 11.05.2018 року); 4446,00 грн. (видаткова накладна №247 від 25.05.2018 року); на підставі генеральної довіреності №194 від 12.10.2018 року ОСОБА_2 на суму 5682,32 грн. (видаткова накладна №373 від 12.10.2018 року). Окрім того, на підставі видаткової накладної №395 від 12.11.2018 року ТОВ «Носке-Джеміні» поставлено відповідачу товар на суму 4044,63 грн. На загальну суму 200133,61 грн.

01 лютого 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Тексон-А» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Лампка Агро» (покупець) укладено договір поставки №47 (далі договір), за умовами якого постачальник взяв на себе зобов`язання поставити покупцю товар, а покупець прийняти та своєчасно оплатити даний товар відповідно до умов договору.

Найменування товару: мастила та оливи в асортименті згідно накладних (п. 1.2. договору).

Загальна кількість товару за договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру та ціна товару визначаються сторонами у видатковій накладній, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.3. договору).

У п. 2.1. договору сторони передбачили, що одиниця виміру кількості товару та загальна кількість товару визначається у видатковій накладній.

Умови постачання встановлюються окремо на кожну партію товару за домовленістю сторін, з урахуванням п. 5.2. цього договору та вказуються в заявці покупця. Здача-прийом товару здійснюється представником постачальника та покупцем або його уповноваженим представником (матеріально відповідальною особою). Повноваження представника (матеріально-відповідальної особи) покупця повинні бути підтверджені належним чином оформленою довіреністю на прийом товарно-матеріальних цінностей від постачальника. Підтвердженням здачі-прийому товару є підпис покупця або його представника на екземплярі накладної, що залишається в представника постачальника. Цей підпис свідчить про узгодження сторонами асортименту, кількості та ціни на поставлену партію товару (п.п. 3.1., 3.2. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору загальна сума договору складається з сум вартості товару, поставленого постачальником покупцю за період дії цього договору.

Ціна на товар та загальна сума товару, що поставляється за цим договором, встановлюється окремо на кожну партію товару узгодженням сторін і вказуються у видаткових накладних (п. 4.2. договору).

У п. 5.1. сторони погодили, що оплата за отриману партію товару здійснюється покупцем: перші три поставки за попередньою оплатою; за наступні поставки оплата здійснюється з відстрочкою платежу терміном до 14 календарних днів.

Оплата товару покупцем здійснюється шляхом простого банківського переказу на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі, або, за вибором покупця, готівкою до каси постачальника. Форма та порядок оплати можуть бути змінені за письмовим узгодженням сторін цього договору (п. 5.2. договору).

Вартість поставленого постачальником товару вважається сплаченою покупцем належним чином з моменту надходження на поточний рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі, відповідної грошової суми, зазначеної у видатковій накладній на поставку товару у строки, передбачені п. 5.1. цього договору (п. 5.3. договору).

Згідно п. 7.1. договору, він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року включно, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання.

Якщо сторони не повідомлять одна одну про припинення договору за 30 календарних днів до закінчення його дії, то строк дії договору продовжується на термін його укладення на тих же умовах (п. 7.2. договору).

За порушення строків розрахунків, передбачених п. 5.1. договору, покупець сплачує постачальнику штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків та весь період прострочення. Сторони встановлюють строк позовної давності про сплату (стягнення) пені, зазначеної в цьому пункті один календарний рік (п. 8.2. договору).

При невиконанні або неналежному виконанні грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних з простроченої суми за користування чужими коштами (п. 8.5. договору).

Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а представниками відповідача за довіреністю №193 від 12.10.2018 року Лопановим С.В. та за довіреністю №221 від 12.11.2018 року ОСОБА_3 прийнято товар на суму 54397,82 грн. (видаткова накладна №1490 від 12.10.2018 року), 6449,10 грн. (видаткова накладна №1523 від 16.10.2018 року) та 10682,75 грн. (видаткова накладна №1665 від 12.11.2018 року). На загальну суму 71529, 67 грн.

07.06.2019 року між ТОВ «Носке-Джеміні» (цедент) та ТОВ «Тексон-А» (цесіонарій) укладено договір уступки вимоги (далі договір уступки), за умовами якого цедент передає, а цесіонарій приймає на себе право затребування боргу в сумі 181816,87 грн. першого і стає кредитором за договором поставки №3 від 13.03.2013 року, укладеного між цедентом та товариством з обмеженою відповідальністю «Лампка Агро» (боржник).

Згідно п. 2 договору уступки цесіонарій набуває право (замість цедента) вимагати від боржника належного виконання наступних зобов`язань: оплати в сумі 181816,87 грн., в тому числі ПДВ.

Право вимоги засновано на договорі поставки №3 від 13.03.2013 року, укладеного між цедентом та товариством з обмеженою відповідальністю «Лампка Агро», .

Договір уступки вимоги підписано сторонами договору та скріплено їхніми печатками.

ТОВ «Носке- ОСОБА_4 » надіслав відповідачу повідомлення про передання ТОВ «Тексон-А» по договору уступки вимоги від 07.06.2019 року право вимоги оплати в розмірі 181816,87 грн. згідно договору поставки №3 від 13.03.2013 року.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №5 від 18.06.2019 року про сплату заборгованості за договорами поставки №47 від 01.02.2018 року та №3 від 13.03.2013 року в розмірі 253346,54 грн.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «Тексон-А» та ТОВ «Лампка Агро» 01.02.2018 року укладено договір поставки №7, на підставі якого позивачем поставлено товар відповідачу на загальну суму 71529, 67 грн.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтями 173, 174 ГК України передбачено, що на підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (не належне виконання).

Із наявних видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін, судом встановлено факт поставки товару ТОВ «Лампка Агро» на підставі договору поставки №47 від 01.02.2018 року на суму 71529,67 грн. Проте, матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів оплати товару відповідачем у строки, визначені у п. 5.1. договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «Лампка Агро» не виконано взятий на себе обов`язок з своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим у відповідача перед ТОВ «Тексон-А» утворилась заборгованість в розмірі 71529,67 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Відтак, позовна вимога про стягнення 71529,67 грн. основного боргу за договором поставки №47 від 01.02.2018 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно норми частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 512 ЦК України унормовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

3гідно з частиною 3 цієї статті Кодексу кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст.ст. 513, 514, 516 ЦК України).

Матеріалами справи стверджується, що 07.06.2019 року між ТОВ «Носке-Джеміні» та позивачем в даній справі укладено договір уступки вимоги, за яким до останнього перейшло право вимоги у відповідача 181816,87 грн. заборгованості за укладеним між ТОВ «Лампка Агро» та ТОВ «Носке-Джеміні» договором поставки №3 від 13.03.2013 року.

Суду не надано доказів, які б підтверджували неможливість відступлення ТОВ «Носке-Джеміні» позивачеві права вимоги за Договором поставки № 3 від 13.03.2013 року, або визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги в судовому порядку (ст. 215, ч. 3 ст. 512, ст. 515 ЦК України).

Отже, вказаний Договір є укладеним і в силу положень статті 11 ЦК України є правочином, на підставі якого між сторонами виникли цивільні права та обов`язки з відступлення права вимоги та заміни кредитора в зобов`язанні, та на підставі якого ТОВ «Тексон-А» набув право вимоги до ТОВ «Лампка Агро» сплати заборгованості в розмірі 181816,87 грн. по договору поставки №3 від 13.03.2013 року.

Оскільки у суду відсутні належні докази, що після укладення сторонами спору договору уступки вимоги ТОВ «Лампка Агро» виконувало зобов`язання за договором поставки №3 від 13.03.2013 року на користь ТОВ «Носке-Джеміні» або ТОВ «Тексон-А» та здійснювало погашення заборгованості в розмірі 181816,87 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги ТОВ «Тексон-А» про стягнення з ТОВ «Лампка Агро» 181816,87 грн. заборгованості по договору поставки №3 від 13.03.2013 року.

З викладеного, вимога про стягнення з ТОВ «Лампка Агро» 181816,87 грн. боргу за договором поставки №3 від 13.03.2013 року, яку позивач набув на підставі договору уступки права вимоги від 07.06.2019 року, також є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 18243,06 грн. пені та 7672,55 грн. відсотків за користування чужими коштами, нарахованих на суму боргу по договору поставки №47 від 01.02.2018 року, згідно поданого розрахунку.

У силу ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій та іншими способами, передбаченими законом.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Пеня як вид забезпечення виконання зобов`язання та її розмір визначена частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України, частиною 6 статті 231 та частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України. Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

У п. 8.2. договору сторонами передбачено, що за порушення строків розрахунків, передбачених п. 5.1. договору, покупець сплачує постачальнику штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення розрахунків та весь період прострочення. Сторони встановлюють строк позовної давності про сплату (стягнення) пені, зазначеної в цьому пункті один календарний рік.

Оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків розрахунку, у позивача виникло відповідне право нарахування пені на суму боргу.

Зокрема, позивачем здійснено нарахування пені по заборгованості на суму 54397,82 грн. (видаткова накладна №1490 від 12.10.2018 року) за період з 26.10.2018 року по 18.07.2019 року; на суму 6449,10 грн. (видаткова накладна 1523 від 16.10.2018 року) та на суму 10682,75 грн. (видаткова накладна №1665 від 12.11.2018 року).

Пленум Вищого господарського суду України у п. 1.12. Постанови №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» роз`яснив, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми пені та встановлено наступне.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» з цього приводу зазначено, що щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Як зазначалося вище, у п. 8.2. договору передбачено, що пеня нараховується за кожний день прострочення розрахунків та весь період прострочення. Сторони встановлюють строк позовної давності про сплату (стягнення) пені, зазначеної в цьому пункті один календарний рік.

З аналізу вказаної норми та з врахуванням п. 2.5. Постанови суд приходить до висновку, що сторонами в договорі не визначено іншого строку нарахування пені, ніж того, що передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, тобто, шести місяців.

Відтак, вірним буде нарахування пені: на суму 54397,82 грн. за період з 26.10.2018 року по 26.04.2019 року = 9818,43 грн.; на суму 6449,10 грн. за період з 30.10.2018 року по 30.04.2019 року = 1164,02 грн.; на суму 10682,75 грн. за період з 26.11.2018 року по 26.05.2019 року = 1917,63 грн. На загальну суму 12900,08 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. В стягненні 5342,98 грн. пені слід відмовити.

Щодо нарахованих 15% за користування грошовими коштами, передбачених п. 8.5. договору, суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Так, у п. 8.5. договору встановлено, що при невиконанні або неналежному виконанні грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних з простроченої суми за користування чужими коштами.

Тобто, сума річних у розмірі 15% погоджена сторонами у договорі, що дозволяється відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши нарахування 15% річних, суд приходить до висновку про обґрунтованість розрахунку, тому 7672,55 грн. 15% річних підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 71529,67 грн. заборгованості за договором поставки №47 від 01.02.2018 року, нарахованих на цю суму 7672,55 грн. 15% річних та 12900,08 грн. пені, а також 181816,87 грн. боргу за договором поставки №3 від 13.03.2013 року, право на який отримав позивач за договором уступки вимоги від 07.06.2019 року. В стягненні 5342,98 грн. пені суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тексон-А", м. Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка Агро", с. Великі Зозулинці Красилівського району Хмельницької області про стягнення 97445,28 грн. заборгованості за договором поставки №47 від 01.02.2018 року та 181816,87 грн. заборгованості за договором поставки №3 від 13.03.2013 року, задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лампка Агро» (31036, Хмельницька область, Красилівський район, с. Великі Зозулинці, вул. Леніна, 10, код 33129725) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тексон-А» (29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола, буд. 41/2, код 41809973) 253346, 54 грн. (двісті п`ятдесят три тисячі триста сорок шість грн. 54 коп.) боргу, 7672,55 грн. (сім тисяч шістсот сімдесят дві грн. 55 коп.) 15% річних, 12900,08 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот грн. 08 коп.) пені, 4108, 79 грн. (чотири тисячі сто вісім грн. 79 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В стягненні 5342,98 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.09.2019 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/.

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола, буд. 41/2) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (31036, Хмельницька область, Красилівський район, с. Великі Зозулинці, вул. Леніна, буд. 10) - рек. з пов. про вручення