ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.09.2019 Справа № 18/302/12

Господарський суд Полтавської області у складі судді Іванко Л.А., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ по справі № 18/302/12

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", 03150, м. Київ, вул. Горького, 127, в особі філії Акціонерного товариства "Укрексімбанк" у м. Полтаві, 36014, м. Полтава, вул. Артема, 1/65

до 1. Публічного акціонерного товариства "Демітекс", 36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 26/1

2. Підприємства з іноземними інвестиціями - компанії "Юнітекс", 39800, Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Строни, 3

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Спінтекс", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. К.Лібкнехта, 9, оф. 8

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ровниця", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. К.Лібкнехта, 9, оф. 8

про стягнення 3891225,22 доларів США та 2461530,64 грн., переведення прав кредитора та звернення стягнення на предмет застави та предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Полтавської області 03.05.2012 року прийнято рішення у справі № 917/302/12, яким зазначені позовні вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" задоволено повністю.

21.05.2012 року на виконання вищевказаного рішення судом видано відповідні накази.

16.07.19 р. до господарського суду Полтавської області надійшла скарга від ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, в якій скаржник просить:

- визнати неправомірною бездіяльність заступника директора Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України;

- зобов"язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 Геннадійовичу:

1) будівлі складу літера Д-1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:01, номер запису про обтяження:16004753;

2) головна контора з прохідною літера А-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна: 01, номер запису про обтяження:16004735.

В обгрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначає, що

являється власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з об"єктів нерухомого майна літера Д-1 та літера А-2 (договір купівлі-продажу від 12.08.2016 року, укладений між ПАТ "Державний Експортно-Імпортний Банк України" та ОСОБА_1 ).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна:

1) щодо об"єкта нерухомого майна, наявне обтяження (арешт) будівлі складу літера Д-1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:01, номер запису про обтяження:16004753;

2) щодо об"єкта нерухомого майна, наявне обтяження (арешт) головної контори з прохідною літера А-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:01, номер запису про обтяження:16004735. Обтяжувачем вищевказаного нерухомого майна являється Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Обтяження накладені Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в межах виконавчого провадження № 38288599. Боржником по вищевказаному виконавчому провадженню являється ТОВ "Спінтекс".

На думку скаржника, винесення державним виконавцем постанов про накладнення арешту на належне йому на праві власності нерухоме майно суперечить вимогам ст.ст.48, 50 Закону України "Про виконавче провадження".

31.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Листом (вих.№ 18982-33-19/Ц-9799/20.1/8 від 25.06.2019 року) заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив скаржника про залишення поданих ним скарг без розгляду.

За даних обставин, ОСОБА_1 , вважаючи свої права порушеними звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

З метою забезпечення незмінності складу суду, розгляд скарги здійснюється після виходу судді Іванко Л.А. з відпустки та лікарняного.

Розглянувши зазначену скаргу, суд дійшов висновку про залишення її без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Таким чином, скарга може бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, скаржник повинен зазначити у скарзі та обгрунтувати належними доказами, що скарга подається ним у строк, встановлений у ст. 341 Господарського процесуального кодексу України (у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав).

Суд зазначає, що встановлення законом строків для оскарження дій/бездяльності органів ДВС має на меті забезпечення прав усіх учасників виконавчого провадження та стабільності і правової визначеності правовідносин, які виникають при виконанні рішення суду, а тому положення норми ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України щодо встановлення строку для реалізації права на оскарження рішень, дій (бездіяльності) органів ДВС (у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав), повинні розумітись саме як обов`язок скаржника з доведення вказаних обставин.

Виходячи зі змісту скарги, ОСОБА_1 дізнався про наявність незаконного на його думку обтяження, що накладене на нерухоме майно, належне йому на праві власності, 25.02.2019 року, підтверджується наданою скаржником Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна (інф.довідка № 157438654).

Крім цього, подаючи зазначену скаргу 16.07.2019 року скаржник лише констатує, що відповідь на його скаргу від 31.05.2019 року від заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України отримав 09.07.2019 року, без посилання на докази, які б підтверджували дані обставини.

Саме лише твердження скаржника про отримання ним 09.07.2019 року відповіді заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за вих.№ 18982-33-19/Ц-9799/20,1/8 від 25.06.2019 року за відсутності документальних доказів на підтвердження дати отримання, не може свідчити про дотримання десятиденного строку на звернення до суду зі скаргою.

За наявних обставин, скаржником не обгрунтовано належними доказами, що скарга подана ним у десятидениий строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, в зв"язку з чим, суд приходить до висновку про пропуск скаржником процесуального строку встановленого ст. 341 Господарського процесуального кодексу України для звернення до суду з відповідною скаргою.

Заява про поновлення вказаного процесуального строку скаржником не надана.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 118, 234, 341 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ по справі № 18/302/12 залишити без розгляду.

2. Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ по справі № 18/302/12 з доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені у ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Іванко Л.А.