ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" вересня 2019 р.Справа № Б-50/232-09 вх. № 11116/2-50

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

за участю сторін: ліквідатор - Бондаренко В.А.,

пр-к АТ "ПроКредит Банк" - Хоміч А.А. (дов. від 31.10.18 р.),

розглянувши заяву ліквідатора про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності.

По справі за заявою ТОВ "Лекском", м. Харків

до ТОВ "Лекском", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла заява ліквідатора про витребування майна із чужого незаконного володіння, в якій ліквідатор просить суд: 1) витребувати з незаконного володіння ТОВ "Совберг" (код 40767456) нежитлові приміщення аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складаються з: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., розташовано за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1; 2) визнати за ТОВ "Лекском" (код 33154442) право власності на зазначені вище нежитлові приміщення.

Ухвалою суду від 04.12.2018 р. зазначену заяву ліквідатора призначено до розгляду в судовому засіданні, залучено до розгляду заяви ТОВ "Совберг", зобов'язавши залучену особу та ПАТ "ПроКредит Банк" надати суду відзив на заяву ліквідатора. Крім того, суд зобов'язав ліквідатора надати суду актуальні відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власника спірних об'єктів станом на грудень 2018 р.

В судових засіданнях 18.12.18 р. та 12.02.19 р. судом було постановлено протокольні ухвали про відкладення розгляду заяви ліквідатора.

Ухвалою суду від 26.02.2019 р. відкладено розгляд заяви ліквідатора, в зв'язку з необхідністю надати суду уточнення до заяви про витребування майна банкрута згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 21.03.2019 р. відкладено розгляд заяви.

Ухвалами суду від 03.04.19 р., від 14.05.19 р. та від 11.07.19 р. відкладено розгляд заяви в зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

09.09.19 р. ліквідатор надав суду уточнення до заяви про витребування майна, в якій він просить суд: 1) витребувати з незаконного володіння ТОВ "Совберг" (код 40767456, 03115, м. Київ, вул. Феодори Пушиної, буд. 8-А, оф. 411) нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в; нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г; 2) визнати за ТОВ "Лекском" (код 33154442, 61001, м. Харків, пр. Гагаріна,7) право власності на нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в; нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г.

Дослідивши подані уточнення ліквідатора, суд встановив, що спірний об'єкт нерухомості, який визначений ліквідатором в первинно поданій заяві, а саме: нежитлові приміщення аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складаються з: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., розташовано за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1, та об'єкти, які зазначені ліквідатором ТОВ "Лекском" в уточненнях до заяви про витребування майна, а саме: нежитлова будівля (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлова будівля (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в; нежитлова будівля (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а; нежитлова будівля (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г, фактично є одним і тим самим спірним об'єктом нерухомості, що належало банкруту, якому новий власник, ТОВ "СОВБЕРГ", змінило характеристики майна, здійснило поділ майна на частини, які були зареєстровані за новими адресами, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №157291275 від 22.02.2019 р.

Зміни відбулись на підставі технічних паспортів номер б/н, які видані 08.10.2018 р., видавник: ТОВ "Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості" та висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, серія та номер: 081118, виданий 08.10.18 р.

Враховуючи, що уточнення подані ліквідатором до переходу судом розгляду справи по суті, суд приймає уточнення ліквідатора до заяви про витребування майна та подальший розгляд здійснюєтсья з урахуванням уточнень.

Залучена особа - ТОВ "Совберг" в судові засідання жодного разу не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причину не надання відзиву суду не повідомив, про час та місце розгляду заяви ліквідатора повідомлена належним чином. Направлена судом кореспонденція на адресу ТОВ "Совберг" (код 40767456, 03115, м. Київ, вул. Феодори Пушиної, буд. 8-А, оф. 411) була повернута до місцевого господарського суду з поштовою довідкою за формою 20 з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З вищевикладеного вбачається, що адресат не отримав жодного поштового відправлення.

За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Суд вважає за необхідне зазначити, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що всіх учасників справи повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином та заздалегідь, розгляд заяви ліквідатора призначений був до розгляду в судовому засіданні 11.07.2019 р., тобто всі учасники даного судового процесу мали достатньо часу та можливість скористатить своїм правом, ознайомитись з матеріалами справи, надати суду заперечення або пояснення та бути присутнім в судовому засіданні.

Присутній в судовому засіданні ліквідатор - Бондаренко В.А. заяву підтримує та наполягає на її задоволенні.

Представник ПАТ "ПроКредит Банк" надав суду відзив на заяву ліквідатора про витребування майна, в якому заяву ліквідатора підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заяву ліквідатора про витребування майна банкрута та додані до неї документи, вислухавши пояснення представників сторін. суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013 р., яка застосовується до даної справи (далі - Закон про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчим актами України.

Постановою господарського суду Харківської області від 27.01.2010 р. ТОВ "Лекском" було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.11.2013 року по справі №Б-50/232-09 ліквідатором боржника призначено арбітражного, керуючого Бондаренко Василя Анатолійовича.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором було проведено інвентаризацію всіх активів та зобов`язань ТОВ "Лекском". В результаті проведеної інвентаризації виявлено майно банкрута, яке належить йому на праві власності: приміщення аграрно-промислового молочно - товарного комплексу, що складається з: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитківська, 1-й км, дороги Личанка-Горбовичі буд. 1.

Вказане майно ТОВ "Лекском" знаходиться в іпотеці ПАТ "ПроКредит Банк відповідно до іпотечного договору № 2790-ДЗ 1 від 21.03.2006 р. посвідченого 21.03.2006 р. приватним нотаріусом КМНО Ніколенко В.М. за реєстр. № 1638. Заборгованість банкрута перед банком - кредитором складає 34 479 543,01 грн, з яких сума основного боргу - 17813086,89 грн та неустойка - 16666456,12 грн (том 4, арк.с. 18-21).

Відповідно до приписів ст.ст. 25-31, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.13 р.) усі види майнових активів банкрута включаються до складу ліквідаційної маси та підлягають реалізації з метою задоволення вимог кредиторів, майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2017 року заяву ПАТ "ПроКредит Банк" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ТОВ "Лекском" задоволено частково; визнано недійсними результати аукціону з продажу нерухомого майна банкрута ТОВ "Лекском", оформлені протоколом від 12.07.16 р. №100080616/1 аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складаються з: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.07.2016 р. зареєстрований за №1479, що був укладений за результатом аукціону з продажу майна ТОВ "Лекском" від 12.07.16 р. № 100080616/1; в решті вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 року апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ "Леском" арбітражного керуючого Бондаренко В.А. залишено без задоволення; ухвалу господарського суду Харківської області від 14.02.2017 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2017 р. касаційну скаргу ліквідатора залишено без задоволення, ухвалу господарського суду від 14.02.17 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.17 р. залишено без змін.

Цією ухвалою було встановлено, що реалізація на аукціоні об'єктів нерухомості банкрута, який забезпечував погашення грошових вимог заставного кредитора - ПАТ "ПроКредит Банк" було проведено із порушенням порядку організації та проведення другого повторного аукціону з реалізації об'єктів нерухомості.

Разом з тим, правові наслідки недійсних правочинів у вигляді реституції не були застосовані судом до покупця ТОВ "Сазон" у порядку ст.216 ЦК України, оскільки, як встановив суд, на час розгляду заяви про визнання результатів аукціону недійсним (ухвала суду від 14.02.2017 р.) власником спірної нерухомості був ТОВ "Лексінг", , що не є стороною у договорі купівлі-продажу від 12.07.2016р. (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.02.2017р. №80164488).

В подальшому, ТОВ "Лексінг" здійснено відчуження приміщень аграрно-промислового молочно-товарного комплексу, що складається з: санітарний пропускник (літ. "А") загальною площею 380,6 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б") загальною площею 840,1 кв.м., корівник із цегли (літ. "Б1") загальною площею 1911,3 кв.м., корівник із бетону, цегли (літ. "Б2") 1911,5 кв.м., розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, сільська рада Шпитьківська, 1-й км. дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1, на користь ТОВ "Совберг" на підставі іпотечного договору, серія та номер: 1155, виданий 11.10.16 р. приватним нотаріусрм Київського МНО Гуревічовим О.М., про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 29.04.2018 р. (довідка за № 122394213).

Проте, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 157291275 від 22.02.2019 р. ТОВ "СОВБЕРГ", , на дату видачі довідки, є власником нежитлових приміщень, а саме: нежитлова будівла (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлова будівля (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в; нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а; нежитлова будівля (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г .

Право власності на зазначені об'єкти зареєстровано на підставі технічного паспорту від 08.10.2018, виданого ТОВ "Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості" та висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, серія та номер: 081118, виданий 08.10.2018 ТОВ "Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості".

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.13 р.) ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: з підстав, передбачених ч. 10 ст.17 Закону подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника, а також вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Зазначені приписи Закону кореспондуються із ст. 20 ГПК України в редакції після 15.12.17 р., а також ч.4 ст.10 України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.2013 р., якою встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Відповідно до положень ч. 6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України в редакції після 15.12.2017р. господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У відповідності до п.8 ч.1 ст. 30 ГПК України в редакції після 15.12.2017р. визначено виключна підсудність при розгляді справ про банкрутство. Так, п.8. та п.9 ч.1 ст.20 цього Кодексу передбачено, що такі спори, розглядаються судом за місцезнаходженням боржника.

Отже особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. (Постанова Верховного Суду у справі за № 910/10829/17 від 20.02.2018р.).

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9, "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", передбачено, що норма частини першої статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Під захистом права власності, за приписами ст. 386 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), розуміється, зокрема, наявність у власника права вимагати усунення будь-яких порушень його права, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном; наявність у власника права на судовий захист свого права власності.

Законодавство надає власникові можливість на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону й іншим правовим актам не зачіпаючи охоронювані законом інтереси інших осіб. Всі дії, що перешкоджають власникові на власний розсуд користуватись своїм володінням повинні бути припинені способами, установленими законом. Характер засобів, вибраних для захисту свого права, повинен відповідати характеру порушених правовідносин. Одним із способів захисту права власності є витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Віндикаційний позов є речово-правовим позовом, що може бути пред'явлений лише у разі відсутності між власником та володільцем зобов'язальних правовідносин.

Частинами 1, 3 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. При цьому, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

За правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постановах від 24.06.2015р. (справа№ 6-251цс 15) та від 02.03.2016р. (справа № 6-3090цс15) одним із випадків, коли майно можливо витребувати власником від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння іншим шляхом (п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України).

Причому у постанові Верховного Суду України від 11.10.2011 р. у справі № 5002-8/5447-2010, викладена правова позиція, яка передбачає, що у разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного (нікчемного) правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного чи нікчемного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема до добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України. У такому випадку діюче законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за подальшим договором права відчужувати це майно.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача можуть мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі.

Частиною першою статті 388 ЦК України передбачена необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі 6-136цс12).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України вибуття майна не з волі власника означає відсутність у нього свідомо поставленої мети щодо передачі майна у власність іншій особі, невжиття ним будь-яких дій чи заходів для досягнення цієї мети та втрату майна в результаті вчинення іншими особами дій, спрямованих на відчуження майна, без погодження з власником. Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Господарський суд вважає, що нерухоме майно банкрута ТОВ "Лекском", а саме: нежитлові приміщення аграрно-промислового молочного-товарного комплексу, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Шпитьківська, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1, вибуло з володіння поза волею власника та без згоди заставного кредитора, оскільки договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладений 12.07.2016 р. між ТОВ "Лекском" в особі арбітражного керуючого Бондаренко В.А. та ТОВ "Сазон" в особі директора Первих С.О., визнаний недійсним ухвалою господарського суду від 14.02.2017 р.

Такої ж правової думки дотримується й Верховний Суд в своїй постанові від 21.06.2018 р. у справі №927/939/17 та в постанові від 23.04.2019 р. у справі №Б-19/207-09, в якій зазначає, що здійснення ліквідатором - арбітражним керуючим права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство, не є вираженням волі власника майна (банкрута) на вибуття майна з володіння. За висновками Суду, оскільки спірне майно вибуло з власності Банкрута (проведення аукціону) з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", тому підлягає поверненню володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів, в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Крім того, як вже зазначалось судом вище, ухвалою суду від 14.02.2017 р., залишеною без змін постановою апеляційної інстанції від 25.04.17 р. та постановою Постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2017 р., якою касаційну скаргу ліквідатора залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду від 14.02.17 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.17 р. залишено без змін, аукціон з продажу спірних нежитлових приміщень та договір купівлі-продажу цих приміщень було визнано недійсними, що також підтверджує висновок суду про те, що майно вибуло з володіння банкрута поза волею власника.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.4 ст. 147 Господарського кодексу України право власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу. При цьому, ч. 2 ст. 20 Кодексу визначено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються у т.ч. шляхом визнання наявності або відсутності прав, а також відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання. Також, згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, а також відновлення становища, яке існувало до порушення.

Так, суд зазначає, що ТОВ "САЗОН" дійсно є добросовісним набувачем нерухомого майна та є володільцем спірних нежитлових приміщень. Разом з тим, вищевикпадені судом обставини підтверджують, що нерухоме майно банкрута вибуло з володіння власника (банкрута) незаконно та не з його волі, що згідно приписів ч. 3 статті 388 ЦК України є підставою для витребування такого майна з чужого володіння на користь законного власника - ТОВ "Лекском" з метою його включення до складу ліквідаційної маси та погашення грошових вимог заставного кредитора - ПАТ "ПроКредитБанк".

Згідно абз. 5 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9, "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст. 19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Як вже зазначалось вище, ТОВ "СОВБЕРГ" змінило характеристики майна, здійснило поділ майна на частини, які були зареєстровані за новими адресами, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №157291275 від 22.02.2019 р.

Зміни відбулись на підставі технічних паспортів номер б/н, які видані 08.10.2018 р., видавник: ТОВ "Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості" та висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, серія та номер: 081118, виданий 08.10.18 р.

Таким чином, для реального виконання рішення суду про витребування майна з володіння особи та повернення цього майна до складу ліквідаційної маси банкрута ТОВ "Лекском", і задоволення вимог його заставного кредитора, необхідно вирішити питання щодо визнання права власності за банкрутом на майно, яке було поділено на частини добросовісним набувачем і з володіння якого таке майно було витребувано.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належност йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Звернення з позовом про визнання права власності можливо лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах, оскільки передумовою для застосування зазначеної статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Як встановлено судом, між ТОВ "Лекском" та ТОВ "СОВБЕРГ" не існує жодних зобов'язальних правовідносин та не існує іншого шляху для відновлення порушеного права банкрута.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Також, враховуючи задоволення заяви ліквідатора ТОВ "Лекском" про витребування майна банкрута та визнання права власності, з метою виконання даної ухвали суду, враховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішень судів проводиться за зверненням заявника з дотриманням вимог, установлених пп.1 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності" від 06.10.2016 р. за №1666, суд дійшов висновку уповноважити ліквідатора ТОВ "Лекском" на вжиття необхідних дій для проведення відповідних змін щодо права власності на спірний об'єкт.

Згідно ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, в зв'язку з чим судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про витребування майна покладаються на ТОВ "СОВБЕРГ".

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 3-1, 22-32, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.13 р., ст.ст. 20, 147 Господарського кодексу України, ст.ст. 16, 388, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 74, 75, 86, 129, 145, 233-235, 236 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора ТОВ "Лекском" про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності задовольнити.

2. Витребувати з володіння ТОВ "СОВБЕРГ" (код 40767456, 03115, м. Київ, вул. Феодори Пушиної, буд. 8-А, оф. 411):

- нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б;

- нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в;

- нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а;

- нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г, та передати їх ліквідатору ТОВ "Лекском".

3. Визнати за ТОВ "Лекском" (код 33154442, 61001, м. Харків, пр. Гагаріна,7) право власності на нежитлову будівлю (виробничо-складська будівля) літ. А-1, загальна площа 870,6 кв.м., адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-б; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1, загальною площею 1910 кв.м., розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-в; нежитлову будівлю (адміністративна будівля) літ. А-1, загальною площею 374,9 кв.м, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-а; нежитлову будівлю (будівля складу) літ. А-1 загальною площею 1909,4 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Шпитьки, 1-й км дороги Личанка-Горбовичі, буд. 1-г.

4. Стягнути з ТОВ "СОВБЕРГ" (код 40767456, 03115, м. Київ, вул. Феодори Пушиної, буд. 8-А, оф. 411) на користь ліквідатора ТОВ "Лекском" арбітражного керуючого Бондаренко Василя Анатолійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №147 від 06.02.2013 р., адреса: 61045, м. Харків, вул. Отокара Яроша, буд. 17, нежитлове приміщення цокольного поверху №2-2 в літ. "А-5", код іпн , 03.05.1975 р.н.) 3524,00 грн судового збору.

Видати наказ.

5. Ухвалу направити ліквідатору, ТОВ "СОВБЕРГ", ПАТ "ПроКредитБанк", банкруту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 12.09.2019 р.

Суддя Міньковський С.В.