ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.09.2019 Справа № 908/2383/19
м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши матеріали позовної заяви
за позовом: Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України (69063, м. Запоріжжя, вул. Базарна, 2) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, -

позивача-1 Міністерства оборони України, ідентифікаційний код юридичної особи 00034022 (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6)

позивача-2 Військової частини НОМЕР_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 (53221, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Княжа, 100а)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Б.І.З.-Технології, ідентифікаційний код юридичної особи 36844974 (01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 7/14, прим. 182, к. 42)

про повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

02.09.2019 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 6-2/4884вих.19 від 13.06.2019 р.) Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України до відповідача в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, -позивача-1 Міністерства оборони Україн, позивача-2 Військової частини НОМЕР_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Б.І.З.-Технології про повернення земельної ділянки - кадастровий номер :02:008:0082, площею 1,9900 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області.

Позов заявлено на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст.ст. 328, 388 Цивільного кодексу України, ст.ст. 77. 92, 149, 152 ЗК України і обґрунтовано тим, що спірна земельна ділянка передана первісному набувачу у власність на підставі незаконних розпоряджень Бердянської РДА, а тому, дана земельна ділянка безпідставно відчужена відповідачу у справі, право власності у останнього на цю земельну ділянку не виникло.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019 р. здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2383/19 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху з таких підстав.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до норм ч. 1, пп. пп. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" судовий збір за розгляд немайнових вимог складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за розгляд майнових вимог - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Згідно п. 2.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що статтею 55 ГПК України, яка кореспондується зі ст. 163 ГПК України в чинній редакції, передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Аналіз викладених у позові обставин та доданих до позову документів свідчить про пред`явлення прокурором позову майнового характеру (віндикаційний позов). Суд дійшов такого висновку виходячи з того, що позов заявлено на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України і обґрунтовано правом власника витребувати у відповідача як добросовісного набувача спірну земельну ділянку, що вибула з державного володіння поза волею власника і придбана відповідачем в особи, яка не мала її відчужувати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Отже, судовий збір за розгляд позовних вимог про повернення спірної земельної ділянки має справлятися як із позову майнового характеру, виходячи з вартості спірного майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

В порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України ціна позову у позові не зазначена.

До позову додано платіжне доручення № 320 від 13.05.2019 про сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Інших доказів сплати судового збору суду не надано.

Суд не може перевірити правильність визначення розміру судового збору, сплаченого прокурором, оскільки до позову не додано належних документів, які підтверджують вартість спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 11.12.2003 р. N 1378-IV Про оцінку земель правове регулювання оцінки земель здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Прокурор не зазначив у позові та не надав належних документів в підтвердження оцінки спірної земельної ділянки, що не дозволяє суду визначити ціну позову самостійно.

Серед доданих до позову документів, в яких значиться вартість спірної земельної ділянки, є договір купівлі-продажу земельної ділянки від 29.04.2010 р. за реєстровим № 1612, за яким відповідач придбав спірну земельну ділянку у Антонова О.В. У п. 9 цього договору зазначено про те, що відповідно до висновку № 30 про експертну грошову оцінку земельної ділянки, що виконана ПП ГЕО від 20.04.2010 р., ринкова вартість земельної ділянки становить 35309,00 грн.

Однак дана вартість, що вказана у договорі, не може бути застосована судом з тих підстав, що вона є застарілою (визначена у 2010 році).

Доказів на підтвердження оцінки спірної земельної ділянки відповідно до Закону України від 11.12.2003 р. N 1378-IV Про оцінку земель не надано. Доказів в підтвердження нормативно-грошової оцінки землі не надано.

Таким чином, позовні матеріали не містять належних та допустимих доказів дотримання позивачем положень п. 3 ч. 3 ст. 162, п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.06.2019 р. у справі № 908/1522/19, якою була залишена без руху позовна заява Військового прокурору Запорізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, - Міністерства оборони України (позивач-1) та Військової частини НОМЕР_1 (позивач-2) до Товариства з обмеженою відповідальністю Б.І.З.-Технології про повернення земельної ділянки - кадастровий номер :02:008:0082, площею 1,9900 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, Військовому прокурору Запорізького гарнізону Південного регіону України були розяснені зазначені вище приписи законодавства (щодо визначення ціни позову та сплати судового збору).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Прокурором позивачем-2 визначено Військову частину НОМЕР_1 з іденфікаційним кодом юридичної особи - 08202683. До позову додано копію довідки від 13.11.2012 р. № 806/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), згідно якої Військова частина НОМЕР_1 має ідентифікаційний код - НОМЕР_2 .

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зробленого на запит суду, станом на 04.09.2019 р. відповідно до критеріїв пошуку: , в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено.

Згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Відтак, прокурором порушені приписи п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 162, 163, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України залишити без руху.

2. Надати Військовому прокурору Запорізького гарнізону Південного регіону України строк: протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі, шляхом надання: 1) письмових пояснень щодо ціни позову; 2) доказів у підтвердження вартості спірної земельної ділянки; 3) доказів (оригінал) сплати судового збору в установлених Законом порядку та розмірі; 4) письмового пояснення щодо ідентифікаційного коду позивача-2; 5) доказів в підтвердження правового статусу Військової частини НОМЕР_1 на час подання позову.

3. Роз`яснити Військовому прокурору Запорізького гарнізону Південного регіону України, що при невиконанні вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і буде повернута заявнику згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 09.09.2019 р. та оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Мірошниченко