ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі

12.09.2019м. ДніпроСправа № 904/3247/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Король І.А.

та представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Денисенко В.М.;

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (м. Київ)

до Приватного підприємства "Транс Логістик" (смт. Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 (м. Дніпро)

про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 35 672 грн. 22 коп. ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "Транс Логістик" (далі - відповідач) суму страхового відшкодування у розмірі 35 672 грн. 22 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те, що у відповідності до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 6645489 від 06.07.2017, позивачем було виплачено відшкодування власнику пошкодженої внаслідок ДТП будівлі, а тому, відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статей 1172, 1191 Цивільного кодексу України, позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки ДТП сталось під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків та перебування у трудових відносинах з відповідачем, враховуючи перебування водія у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, обов`язок з відшкодування збитків в межах фактичних затрат покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 05.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 04.09.2019.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 38963/19 від 28.08.2019), в якій він просив суд здійснювати розгляд справи без участі його представника, у зв`язку із територіальною віддаленістю учасника справи. В заяві позивач також наголосив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 39965/19 від 04.09.2019), в якій він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку із можливістю врегулювання спору мирним шляхом та укладення мирової угоди.

У судове засідання 04.09.2019 представники сторін не з`явилися, але судом враховано наявність заяви про розгляд справи без участі представника позивача та заяви відповідача про відкладення розгляду справи.

Третя особа у вказане судове засідання не з`явилась; до суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі, що направлявся третій особі за адресою: 49075, м. Дніпро, вулиця Сафонова, будинок 32 з відміткою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності.

Так, ухвалою суду від 04.09.2019 було оголошено перерву до 12.09.2019.

Від позивача та відповідача надійшла спільна заява (вх.суду № 40468/19 від 06.09.2019), в якій вони просили суд затвердити мирову угоду, укладену між сторонами по справі № 904/3247/19 та закрити провадження у справі. До клопотання було додано мирову угоду від 04.09.2019.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 40930/19 від 10.09.2019), в якій він просив суд здійснювати розгляд справи без участі його представника, у зв`язку із територіальною віддаленістю учасника справи.

У судове засідання 12.09.2019 з`явився представник відповідача. Представник позивача у вказане судове засідання не з`явився, при цьому, судом врахована заява позивача про розгляду справи без участі його представника.

У судовому засіданні 12.09.2019 представником відповідача було повідомлено, що між сторонами 04.09.2019 укладено мирову угоду по справі.

Так, мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" - представником позивача ОСОБА_3 .С., повноваження якої підвереджуються довіреністю № 1463 від 17.12.2018 (а.с.84);

- зі сторони відповідача - Приватного підприємства "Транс Логістик" мирова угода підписана генеральним директором - Росинцем А.В., повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.07.2019 (а.с.92-108).

Представник відповідача у судовому засіданні 12.09.2019 підтвердив наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, розглянувши подану спільну заяву про затвердження мирової угоди, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення дій щодо її підписання, заслухавши представника відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 06.07.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - страховик, позивач) та Приватним підприємством "Транс Логістик" (далі - страхувальник, відповідач) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 6645489 (далі - договір), відповідно до умов якого страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальнику життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.13).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2018 в місті Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Man, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням водія ОСОБА_1 (а.с.16-17).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено будівлю АДРЕСА_1 Palace АДРЕСА_2 , власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестоптим" (а.с.24-25).

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 29.03.2018, ОСОБА_1 - працівника Приватного підприємства "Транс Логістик", визнано винним в настанні дорожньо-транспортної пригоди та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.26).

Отже, вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді встановлена у судовому порядку.

Відповідно до звіту № 014 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП за адресою: АДРЕСА_2 71-А, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого майна, становить 42 806 грн. 67 коп. (а.с.31-67).

На підставі заяви про настання страхового випадку від 14.02.2018 та страхового акту № АК.6645489.L0001.01 від 04.07.2018 була здійснена виплата страхового відшкодування, про що свідчить платіжне доручення № 5520 від 05.07.2018 (а.с.68).

Отже, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" визнало вищевказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та сплатило на користь ТОВ "Інвестоптим" страхове відшкодування в розмірі 35 672 грн. 22 коп.

Відповідно до абзацу а підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Після виплати страхового відшкодування у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" виникло право вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди.

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Оскільки, дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків та перебування у трудових відносинах з Приватним підприємством "Транс Логістик" та у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" виникло право вимоги до Приватного підприємства "Транс Логістик" про відшкодування завданої шкоди, як до особи, відповідальної за завдання збитків.

В той же час, в процесі розгляду справи від позивача та відповідача надійшла сумісна заява, в якій вони просили суд затвердити мирову угоду від 04.09.2019, укладену між сторонами по справі № 904/3247/19. До клопотання було додано мирову угоду від 04.09.2019.

Так, частиною 7 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1 та 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до положень вказаної статті, між позивачем та відповідачем 04.09.2019 було укладено мирову угоду по справі, яку позивач та відповідач просять суд затвердити та закрити провадження у справі.

При цьому, частиною 3 статті 192 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок господарського суду до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди роз`яснити сторонам наслідки такого рішення, та перевірити, чи не обмежені представники сторін у правовій можливості вчинення відповідних дій.

Так, судом встановлено, що умови укладеної між сторонами мирової угоди від 04.09.2019 не суперечать чинному законодавству України, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є виконуваними, а також стосуються лише прав та обов`язків сторін щодо предмета спору.

Обставини, визначені частиною 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України, щодо наявності підстав для відмови у затвердженні мирової угоди, відсутні.

Мирова угода від 04.09.2019 укладена у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством, а тому підлягає прийняттю та затвердженню господарським судом.

Судом встановлено, що мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" - представником позивача ОСОБА_4 С . , повноваження якої підвереджуються довіреністю № 1463 від 17.12.2018 (а.с.84);

- зі сторони відповідача - Приватного підприємства "Транс Логістик" мирова угода підписана генеральним директором - Росинцем А.В., повноваження якого підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.07.2019 (а.с.92-108).

Представник відповідача у судовому засіданні 12.09.2019 підтвердив наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, про що судом і було роз`яснено у судовому засіданні 12.09.2019.

Представником відповідача у судовому засіданні 12.09.2019 було наголошено, що наслідки вказаних дій, визначені Господарським процесуальним кодексом України, йому відомі та зрозумілі.

Судом також враховано, що у пункті 10 мирової угоди від 04.09.2019 позивач та відповідач також підтвердили, що обізнані із правовими наслідками закриття провадження у справі.

Отже, суд приходить до висновку, що такі наслідки позивачу відомі та зрозумілі.

Відповідно до статті 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (на підставі статей 3, 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне затвердити укладену сторонами мирову угоду від 04.09.2019, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1 921 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (672 350 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становить 35 672 грн. 22 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 1 921 грн. 00 коп. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Під час звернення із позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп. відповідно до платіжного доручення № 31185 від 27.06.2019.

В той же час, відповідно до частин 1, 4 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Аналогічна норма закріплена в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

З пункту 4 мирової угоди від 04.09.2019 вбачається, що сторони узгодили покладення витрат у розмірі 50% судового збору, сплаченого при поданні позову позивачем, на відповідача.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи те, що від позивача відповідного клопотання до суду не надходило, вказане клопотання під час винесення даної ухвали судом не вирішується.

В іншій частині витрати по сплаті судового збору за умовами мирової угоди віднесені на відповідача, що відповідає волі сторін та не суперечить вимогам законодавства.

На підставі викладеного, керуючись 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 192-193, 231-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити спільну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та Приватного підприємства "Транс Логістик" про затвердження мирової угоди.

2. Затвердити мирову угоду у справі № 904/3247/19 від 04.09.2019, укладену між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та Приватним підприємством "Транс Логістик", у наступній редакції:

"Мирова угода

місто Київ 04.09.2019

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (), в особі представниці Козацької Тетяни Сергіївни, яка діє на підставі довіреності № 1463 від 17.12.2018 року, з одного боку та,

Приватне підприємство "Транс Логістик" (), в особі Генерального директора Росинця Андрія Валентиновича, який діє на підставі Статуту, з іншого боку, які є сторонами у судовій справі № 904/3247/19, що знаходиться на розгляді Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про відшкодування завданої майнової шкоди, уклали цю Мирову угоду (надалі - Мирова угода) про наступне:

1. Предметом даної Мирової угоди є повне врегулювання всіх позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Приватного підприємства "Транс Логістик", по судовій справі № 904/3247/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (надалі - позивач) до Приватного підприємства "Транс Логістик" (надалі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та судових витрат, яка розглядається Господарським судом Дніпропетровської області, наступним чином.

2. Сторони за взаємною згодою погоджують, що відповідач зобов`язується здійснити виплату в розмірі 30 960 грн. 50 коп. (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. з урахуванням розподілу судових витрат (50 відсотків судового збору покладаються на відповідача) по справі № 904/3247/19 у спосіб та строк, визначений даною Угодою.

3. Сторони погодили, що виплата, зазначена в п. 2 даної Угоди в розмірі 30 960 грн. 50 коп. (тридцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. має бути здійснена на поточний рахунок позивача п/р НОМЕР_2 в АТ "УкрСиббанк", одержувач ПрАТ СК "ПЗУ Україна", , МФО 351005 протягом п`яти робочих днів з моменту набрання чинності Ухвалою про затвердження даної Мирової угоди.

4. Позивач з моменту підписання цієї Мирової угоди та за умови її виконання відповідачем, не пред`являтиме та не буде мати до відповідача будь-яких претензій з приводу предмету позову по справі № 904/3247/19, пені, будь-яких інших грошових сум та судових витрат. 50 відсотків судового збору покладаються на відповідача.

5. Підписанням цієї Мирової угоди позивач підтверджує, що виконання відповідачем обов`язку, встановленого п. 3 цієї Мирової угоди, прирівнюється до повного та належного виконання відповідачем всіх своїх зобов`язань по справі 904/3247/19.

6. Дана мирова угода набуває чинності з дня її підписання сторонами і є обов`язковою для виконання.

7. Сторони заявляють, що ні в процесі укладання Мирової угоди, ні в процесі її виконання не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь - яких третіх осіб, в тому числі й держави.

8. Дана мирова угода укладена у двох примірниках, по одному для кожної зі Сторін, які мають однакову юридичну силу.

9. Учасники справи звертають увагу суту на те, що умови мирової угоди відповідають вимогам ст. 192 ГПК України та не порушують прав, свобод чи інтересів як сторін у справі, так і інших осіб.

10. Крім того, Учасники справи зазначають, що обізнані із правовими наслідками закриття провадження у справі.

Реквізити сторін:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

04053, м. Київ, вулиця Січових Стрільців, 40

п/р НОМЕР_2 в АТ "УкрСиббанк"

Код ; МФО 351005

Представник ПрАТ СК "ПЗУ Україна"

_________________Козацька Т.С.

(підпис)

Генеральний директор Приватного підприємства "Транс Логістик"

_______________________ ОСОБА_6".

(підпис, печатка)

3. У разі затримки перерахування грошових коштів, згідно з визначеними у пункті 3 Мирової угоди терміном та розміром, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", ухвала господарського суду про затвердження цієї Мирової угоди вважатиметься виконавчим документом та у розумінні пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону підлягатиме виконанню виконавцем (державним, приватним) по стягненню заборгованості з Приватного підприємства "Транс Логістик" в примусовому порядку.

4. Відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та частини 2 статті 193 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала є виконавчим документом та може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Стягувачем за цією ухвалою є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 40; ідентифікаційний код 20782312).

Боржником за цією ухвалою є Приватне підприємство "Транс Логістик" (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вулиця Теплична, будинок 27-С; ідентифікаційний код 34307753).

5. Закрити провадження у справі № 904/3247/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Приватного підприємства "Транс Логістик" про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 35 672 грн. 22 коп.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, тобто з 12.09.2019.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, тобто до 13.09.2022.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Фещенко