ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 вересня 2019 р. Справа № 903/493/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О. за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №903/493/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут, м. Луцьк

до Головного управління Національної поліції у Волинській області, м. Луцьк

про стягнення 292 574,59 грн.,

за участю представників:

від позивача: Гаврилюк Д.Ю. (адвокат, довіреність № 007.1 др-21-0119 від 16.01.2019),

від відповідача: Сорочук А.М. (довіреність № 38/01/26-2018 від 29.12.2018),

в с т а н о в и в:

04.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою № VLz-СК-3101-0719 від 04.07.2019, в якій просить стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області 292 574,59 грн., з них: 249 313,69 грн. заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41АВVLz522-18 від 01.11.2018, 32 773,92 грн. пені, 2 758,27 грн. процентів річних, 7 728,71 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41АВVLz522-18 від 01.11.2018 щодо повного та своєчасного розрахунку за поставлений газ.

Ухвалою суду від 08.07.2019 було відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 31.07.2019; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України до 29.07.2019.

17.07.2019 через відділ документального забезпечення та контролю суду відповідач подав відзив № 341/26/01-2019 від 17.07.2019, в якому позов визнає частково: на суму основного боргу в розмірі 249 313,69 грн.; в задоволенні штрафних санкцій в розмірі 43 206,90 грн. просить відмовити, посилаючись на те, що зобов`язання з оплати переданого відповідачу природного газу виконано несвоєчасно з причин, які не залежать від Головного управління Національної поліції у Волинській області, оскільки фінансування здійснюється з Держбюджету; також просить врахувати скрутне матеріальне становище відповідача, незначність прострочення виконання зобов`язання, відсутність доказів про заподіяння тяжких наслідків позивачу неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати природного газу.

Ухвалою суду від 31.07.2019 було закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 04 вересня 2019 року.

В судовому засіданні 04.09.2019 представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 249 313,69 грн., позову в частині стягнення 32 773,92 грн. пені, 2 758,27 грн. процентів річних, 7 728,71 грн. збитків, завданих інфляцією не визнала. Не заперечує наявність заборгованості в розмірі 249 313,69 грн. та не заперечує факту прострочення з оплати отриманого природного газу, однак просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення 32 773,92 грн. пені, 2 758,27 грн. процентів річних, 7 728,71 грн. збитків, завданих інфляцією.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю з огляду на таке.

01.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз збут» як постачальником та Головним управлінням Національної поліції у Волинській області як споживачем було укладено договір № 41АВVL-522-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.11.2018 до договору поставки сторони виклали п. 3.2. договору в новій редакції, домовившись, що ціна газу становить 14 523, 84 грн. за 1000 куб.м.

01.12.2018 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору поставки, відповідно до якої виклали пункт 3.2. договору в новій редакції, узгодивши, що ціна газу становить 13 734,12 грн. за 1000 куб.м.

Додатковою угодою № 2 від 01.01.2019 сторони домовились, що ціна газу становить 12 523,44 грн. за 1000 куб.м.; додаткова угода вступає в дію з 01.01.2019.

Згідно з п.1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2018 році природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 4.2., 4.2.1. договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 50% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується на умовах попередньої оплати до 10 числа поточного звітного місяця постачання. Оплата залишку вартості спожитого газу здійснюється споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок (зазначений в рахунку-фактурі) постачальника суми, визначеної двостороннім актом прийому-передачі газу, виходячи з розрахунку вартості обсягу постачання газу у звітному періоді.

Згідно з актами приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу № ВОЗ00013676 від 31.12.2018, № ВОЗ00013923 від 31.12.2018, № ВОЗ00013999 від 31.12.2018, № ВОЗ00014594 від 31.12.2018, № ВОЗ00014597 від 31.12.2018, № ВОЗ00014638 від 31.12.2018, № ВОЗ00014649 від 31.12.2018, № ВОЗ89000348 від 31.01.2019, № ВОЗ89000349, № ВОЗ89001127 від 31.01.2019, № ВОЗ89000439 від 31.01.2019, № ВОЗ389001372 від 31.01.2019, № ВОЗ89001523 від 31.01.2019, № ВОЗ89001582 від 31.01.2019, № ВОЗ89001618 від 31.01.2019 відповідачу в грудні 2018 року та в січні 2019 року було передано природного газу на загальну суму 1 087 968,19 грн.

Відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання, оплативши переданий йому природний газ на суму 838 654,50 грн.

Станом на 04.07.2019 заборгованість відповідача перед ТОВ «Волиньгаз збут» за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41АВVL-522-18 від 01.11.2018 становить 249 313,69 грн.

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 249 313,69 грн., або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

У відзиві від 17.07.2019 та в судовому засіданні 04.09.2019 представник відповідача наявність заборгованості не заперечувала.

У відповідності із ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 249 313,69 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

В позовній заяві позивач просить також стягнути з відповідача 32 773,92 грн. пені за період з 10.02.2019 по 27.06.2019, 2 758,27 грн. процентів річних за період з 10.02.2019 по 27.06.2019 та 7 728,71 грн. збитків, завданих інфляцією, за період з лютого 2019 по травень 2019.

Згідно із ст. ст. 230-232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У відповідності із ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п. 6.2.1. договору № 41АВVL-522-18 від 01.11.2018 у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати природного газу, встановлених п. 4.2. договору, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 32 773,92 грн. за період з 10.02.2019 по 27.06.2019 підлягає до задоволення.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати природного газу, встановлених п. 4.2. договору, що не заперечується відповідачем, з нього на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України слід також стягнути 2 758,27 грн. процентів річних за період з 10.02.2019 по 27.06.2019 та 7 728,71 грн. збитків, завданих інфляцією, за період з лютого 2019 по травень 2019.

У відзиві № 341/26/01-2019 від 17.07.2019 відповідач зазначає, що зобов`язання з оплати переданого відповідачу природного газу виконано несвоєчасно з причин, які не залежать від Головного управління Національної поліції у Волинській області, оскільки фінансування здійснюється з Держбюджету; просить врахувати скрутне матеріальне становище відповідача, незначність прострочення виконання зобов`язання, відсутність доказів про заподіяння тяжких наслідків позивачу неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати природного газу та у зв`язку із цим просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій, вважаючи їх розмір надмірно великими.

Обставини на які посилається відповідач не є підставою для відмови в позові про стягнення з відповідача 32 773,92 грн. пені, 2 758,27 грн. процентів річних та 7 728,71 грн. збитків, завданих інфляцією.

Європейський суд з прав людини у справі "СУК проти України" (Заява № 10972/05) зазначив, що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань.

Враховуючи факт порушення відповідачем строків оплати, встановлених п. 4.2. договору, є правові підстави для стягнення з відповідача 2 758,27 грн. процентів річних та 7 728,71 грн. збитків, завданих інфляцією.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання згідно з договором поставки природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВVL-522-18 від 01.11.2018, передав відповідачу природний газ у строки та в порядку, визначеному договором.

Відповідач не оплатив отриманий природний газ у строки, визначені договором, що спричинило виникнення прострочення.

Факт прострочення платежів відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми у разі неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неналежне фінансування відповідача не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань згідно з договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АВVL-522-18 від 01.11.2018.

Беручи до уваги викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут до Головного управління Національної поліції у Волинській області обгрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Приписи ст. 233 Господарського кодексу України надають суду право зменшити розмір штрафних санкцій, однак відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру пені.

Зменшення розміру процентів річних та інфляційних законом не передбачено.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають до стягнення витрати позивача, пов`язані з оплатою судового збору.

Керуючись ст. ст. 193, 230-232 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530, 610, 611, ч. 1 ст. 612, ст. ст. 625, 627, 629 Цивільного кодексу України ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області (м. Луцьк, вул. Винниченка,1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз збут (43025, м. Луцьк, вул. І. Франка, 12, ) 249 313 грн. 69 коп. заборгованості, 32 773 грн. 92 коп. пені, 2 758 грн. 27 коп. процентів річних, 7 728 грн. 71 коп. збитків, завданих інфляцією, 4 388 грн. 62 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено:06.09.2019

Суддя І. О. Якушева