ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Черкаси справа № 925/616/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючої судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В. розглянувши справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Технооптторг-Трейд» до Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» про стягнення 235758 грн 90 коп,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технооптторг-Трейд» пред`явило позов до Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» про стягнення 235758 грн 90 коп з яких: 161028 грн 00 коп заборгованості, 31354 грн 14 коп пені, 24154 грн 20 коп 15% штрафу, 4830 грн 84 коп плати за користування грошовими коштами, 11771 грн 15 коп інфляційних, 2620 грн 57 коп 3% річних, обґрунтувавши позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов за договором поставки №1268/18/19 від 07.06.18 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено судом відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечення проти розгляду справи у спрощеному провадженні 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного подання до суду не надав, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини. Ухвала суду від 28.05.2019 отримана уповноваженим представником відповідача, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, яке міститься в матеріалах справи. Згідно з положеннями частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, з огляду на зазначені положення закону та відсутність зобов`язання суду про обов`язкову участь учасників справи у судовому засіданні, суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи. А згідно з частиною 9 статті 165 цього Кодексу у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач подав до суду клопотання від 22.07.2019, у якому просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

У судовому засіданні 22.07.2019 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, судом встановлено, що 07.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Технооптторг-Трейд» (постачальник - позивач у справі) та Концерном «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» (покупець - відповідач у справі) було укладено договір №1268/1819 (далі договір), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця автомобільні товари (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар (пункт 1.1 договору)

Відповідно до пункту 1.2 договору кількість, найменування, одиниці виміру, загальна вартість, асортимент та ціни кожної партії товару погоджується сторонами у видаткових накладних або специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору умови поставки EXW склад постачальника, якщо інше не передбачено в додатках або додаткових угодах до цього договору. Зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважається виконаним після передачі товару покупцю та підписання останнім товарно-транспортних або видаткових накладних. Датою поставки товару є дата підписання покупцем товарно-транспортних або видаткових накладних. Ризик випадкового знищення товару переходить до покупця з дати поставки товару (п.2.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору загальна сума договору становить 6000000,00 грн. Пунктом 3.3 договору його сторони погодили, що оплата вартості товару здійснюється покупцем у строк не пізніше ніж 14 днів з дати поставки товару, якщо інше не передбачено додатками до договору підписаними уповноваженими особами сторін.

Відповідальність покупця у випадку порушення строків оплати встановлена пунктами 5.2 та 5.3 договору, відповідно до яких, у випадку порушення строків оплати вартості товару та/або послуг покупець, на вимогу постачальника, сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,2% від суми фактичної заборгованості (але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент її нарахування) за кожен день прострочення у межах трирічного строку позовної давності. Пеня нараховується з дня порушення відповідної умови договору до моменту повного виконання такого зобов`язання покупцем. Покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню протягом 3-х банківських днів із моменту отримання письмово повідомлення від постачальника. У випадку прострочення виконання грошових зобов`язань понад 15 днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми фактичної заборгованості. У випадку несвоєчасної оплати понад 15 календарних днів, постачальник має право на підставі статті 692 ЦК України вимагати від покупця оплати товару та/або послуг та 3% від несвоєчасно сплаченої суми за користування грошовими коштами постачальника з моменту переходу права власності на несвоєчасно оплачений товар та/або з моменту надання послуг.

Договір укладений з дати його підписання і діє до 31.12.2018, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 7.2 договору).

16.10.2018 позивач поставив відповідачу товар на суму 161028,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №57845 від 16.10.2018, довіреністю на отримання товару. Вказана накладна підписані представниками сторін та скріплені їх печатками, копії приєднані до матеріалів справи.

На момент звернення позивача з позовом, відповідач поставлений товар не оплатив. За порушення строків поставки товару позивач нарахував відповідачу штрафні санкції (пеню, штраф), відсотки за користування грошовими коштами, які разом з сумою заборгованості просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на виконання договору за видатковою накладною №57845 від 16.10.2018, позивач поставив відповідачу обумовлений сторонами товар (не пізніше ніж 14 днів з дати поставки товару) на загальну суму 161028,00 грн, за який покупець у визначений договором строк не розрахувався.

Відповідач не надав доказів сплати заборгованості за отриманий товар, тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості у розмірі 161018,00 грн за договором є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 цього Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідальність покупця за порушення строків оплати товару, передбачена у пунктах 5.2, 5.3 договору. Відповідно до цих положень покупець сплачує пеню у розмірі 0,2 % від суми фактичної заборгованості (але не менше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент її нарахування) за кожен день прострочення у межах трирічного строку позовної давності, за просторочення виконання грошового зобов`язання понад 15 днів покупець сплачує штраф у розмірі 15%, а також 3% за користування грошовими коштами.

Як встановлено судом, у визначений у договорі строк протягом 14 днів, відповідач, отриманий 16.10.2018, товар не оплатив, порушивши прийняті на себе зобов`язання. Враховуючи, що прострочення оплати товару відбулося більш ніж на 15 днів, позивач нарахував відповідачу 31354 грн 14 коп пені за період з 31.10.2018 до 16.05.2019 та 24154 грн 20 коп штрафу (у розмірі 15% від суми заборгованості 161028,00 грн). Розрахунок пені та штрафу нараховані позивачем у відповідності з умовами договору, фактичними обставинами та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно, тому позов про стягнення пені у сумі 31354 грн 14 коп та 24154 грн 20 коп штрафу, підлягають до задоволення у сумах заявлених позивачем.

Відповідно до частини 3 статті 692 Цивільного кодексу України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Аналогічне положення міститься у пункті 5.3 договору, за яким за користування грошовими коштами постачальника відповідач зобов`язаний сплатити 3% від несвоєчасної сплаченої суми. На підставі зазначеного положення Закону та договору позивач нарахував відповідачу 4830 грн 84 коп, що ставить 3% від несвоєчасної сплаченої суми за користування грошовими коштами, які є обґрунтованим, а вимога про їх стягнення правомірною, тому вона підлягає до задоволення.

Відповідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані відповідачу 2620 грн 57 коп три відсотки річних за період з 31.10.2018 до 16.06.2018 та 11771 грн 15 коп інфляційних за період з жовтня до травня 2019 року. Здійснивши перевірку правильності нарахування річних, суд встановив, що річні розраховані позивачем вірно, а розрахунок інфляційних втрат розрахований не правильно, оскільки враховуючи, право на нарахування цих відшкодувань виникло у позивача з 31.10.2018, коефіцієнт інфляції за жовтень місяць у такому розрахунку не застосовується, тому до задоволення підлягає сума 10418 грн 15 коп за період з 31.10. 2018 до 16.06.2019.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні частково з відповідача підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача 3516 грн 08 коп судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» (просп.. Повітрофлотський, буд. 6, Соломянський район, м. Київ, 03168, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технооптторг-Трейд» (вул.Камська, буд.64, м.Дніпро, 49106, ) 161028,00 грн основної заборгованості, 31354 грн 14 коп пені, 24154 грн 20 коп штрафу, 4830 грн 84 коп за користування грошовими коштами, 10418 грн 15 коп інфляційних, 2620 грн 57 коп 3% річних та 3516 грн 08 коп судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 29.07.2019.

Суддя О.І.Кучеренко