ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1742/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

При секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/1742/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70, )

до відповідача: Державної установи «Південна виправна колонія (№51)» (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 9, )

про стягнення 33 821,05грн.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державної установи «Південна виправна колонія (№51)» про стягнення заборгованості в розмірі 442 483,95грн., яка складається з основного боргу в сумі 408 662,90грн., пені в розмірі 31 197,23грн. та 3% річних в сумі 2 623,82грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за публічним договором про закупівлю енергетичної енергії у постачальника універсальний послуг.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.06.2019р. провадження по справі №916/1742/19 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

08.08.2019р. до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 31 197,23грн., та 3% річних в сумі 23 475,43грн.

Відповідач надав відзив на позов від 19.07.2019р. за вх.. №ГСОО 14409/19, згідно якого позовні вимоги визнає, проте просить суд зменшити розмір пені на 90% до 3 119,72грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.08.2019р. підготовче засідання було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

На підтвердження наявності повноважень з постачання електричної енергії та цін на її постачання позивач подав до справи Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №429 від 14.06.2018р. "Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу ТОВ "АС", ТОВ "БТ ЕНЕРДЖІ", ТОВ "ВЕЗ", ТОВ "ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ", ТОВ "ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ", ТОВ "ЕК ЦЕНТРАЛЬНА", ТОВ "ЕНЕРА ВІННИЦЯ", ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", ТОВ "ЕНЕРА СХІД", ТОВ "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ", ТОВ "ЕНЕРДЖІКС", ТОВ "ЖОЕК", ТОВ "ЗАКАРПАТТЯЕНЕРГОЗБУТ", ТОВ "ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ", ТОВ "КЕПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП", ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК", ТОВ "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ", ТОВ "КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕК", ТОВ "КРИВОРІЗЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ", ТОВ "ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ", ТОВ "МИКОЛАЇВСЬКА ЕЛЕКТРОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ", АТ "МОТОР СІЧ", НВП ХАРТРОН-ПЛАНТ ЛТД (ТОВ), ТОВ "ООЕК", ТОВ "ПРИКАРПАТЕНЕРГОТРЕЙД", ТОВ "РОЕК", ТОВ "СМАРТПАРКІНГ", ТОВ "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ", ПРАТ "УКРГРАФІТ", ТОВ "ФОРЖ ЕЗ", ТОВ "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕК", ТОВ "ХМЕЛЬНИЦЬКЕНЕРГОЗБУТ" та ТОВ "ЧОЕК", №1268 від 26.10.2018р. "Про затвердження методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території", копії газет "Одеські вісті" №95 від 12.12.2018р., №97 від 19.12.2018р., №99 від 29.12.2018р., "Вечірня Одеса" №28 від 12.03.2019р.

Згідно заяви-приєднання до договору постачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, ТОВ "ООЕК" приєдналось до договору №1/01/30/11/2018 від 30.11.2018р. постачальника - АТ "Одесаобленерго" про надання послуг з розподілу електричної енергії.

25.02.2019 р. із Відповідачем було укладено письмовий Договір про закупівлю електричної енергії у постачальника універсальних послуг №К-4 від 25.02.19 р. на строк надання універсальної послуги протягом 2019 р. в обсязі 1516172 кВт.год

На підтвердження фактичного споживання відповідачем активної електричної енергії позивач подав до справи акти прийняття-передавання товарної продукції.

Позивачем відповідачу було виставлено рахунки за спожиту електричну енергію у період січнь-травень 2019р., а саме: № 01-59/1 від 28.01.2019р., №01-59/1 від 25.02.2019р., №01-59/1 від 25.03.2019р., №01-59/1 від 26.04.2019р., №01-59/1 від 28.05.2019р.

За посиланнями позивача, відповідачем було частково оплачено рахунки за спожиту електричну енергію, в зв`язку з чим сума заборгованості за спожиту електричну енергію склала 408 662,90грн.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини, Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії постачальником універсальних поослуг встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Приписами ч. 1-2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником.

Згідно до п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. за №312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п.1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" та Державною установою «Південна виправна колонія (№51)» виникли в силу договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з комерційною пропозицією № К-4 від 25.02.2019р., який укладено шляхом підписання відповідачем 26.11.2018р. заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії з 01.01.2019р. Крім того, укладення договору підтверджується споживанням певного обсягу електричної енергії та частковою оплатою спожитої електричної енергії.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору.

Цей договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 631, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Закону України «Про публічні закупівлі» та абз. 3.4, п. 3.1.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою НКРНКП №312 від 14.03.2018 (п.1.1 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору за цим договором учасник продає електричну енергію, за кодом СРV за ДК 021:00-5-електрична енергія, замовнику для забезпечення потреб електроустановок замовника, а замовник оплачує учаснику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Кількість електричної енергії на 2019р. визначено в обсязі 1516172 тис. кВт*год, відповідно до Додатку 3 «Обсяги очікуваного споживання електричної енергії Замовнику».

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що умови надання універсальних послуг замовнику повинні передбачати наступне: ціни на електроенергію для замовника повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, недискримінаційними і формуватися Учасником відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором; замовник має право змінювати учасника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого учасника у разі дострокового розірвання цього договору.

Учасник за цим договором не має права вимагати від замовника будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 3.3 договору).

Згідно п.3.4 договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.

Замовник розраховується з учасником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною замовником комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 5.1 договору).

Згідно п. 5.5. договору ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ. Сторони домовились про те, що ціна на електричну енергію, встановлена Регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію.

Відповідно до пункту 5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно пункту 5.9 договору розрахунки замовника за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання учасника. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється замовником виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок учасника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок учасника зазначається у платіжних документах учасника, у тому числі у разі його зміни.

Відповідно до пункту 5.10 договору, оплата рахунка учасника за цим договором має бути здійснена замовником у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання замовником цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої замовником.

Пунктом 6.2 договору, серед іншого, сторони домовились, що замовник зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Цей договір укладається на строк до 31.12.2019р., та набирає чинності з моменту підписання договору сторонами (пункт 13.1 договору).

Згідно додатку №3 до договору на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг комерційної пропозиції №2/1-УП договір про закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг набирає чинності з дати оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання замовником заяви-приєднання до умов договору і укладається на строк до 31.12.2019р., а в частині розрахунків договір діє до повного їх виконання.

Відповідно до п.3 комерційної пропозиції №2/1-УП обсяги спожитої електричної енергії визначаються Оператором за розрахунковий період, який становить один календарний місяць.

Згідно до п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Підпунктами 6.1., 6.8. п.6 розділу XIII Кодексу комерційного обліку обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування.

Одразу після отримання фактичних показів з лічильників споживача постачальник послуг комерційного обліку має їх перевірити та передати адміністратору комерційного обліку для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Відповідно п.4 комерційної пропозиції №2/1-УП по закінченню розрахункового місяця Учасник надає Замовнику рахунок на оплату за фактично спожиту та розподілену електроенергію. Замовник здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку на підставі актів прийняття-передавання товарної продукції, грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ТОВ "ООЕК", але не пізніше ніж до 10 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Пунктом 5.5.5 Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вказує позивач, за розрахунковий період з січня по травень 2019р. TOB "ООЕК" від AT "Одесаобленерго", як оператора системи розподілу, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії ДУ «Південна виправна колонія (№51)» за ці розрахункові періоди.

З отриманих даних вбачається, що період у січні-травень 2019р. Державною установою «Південна виправна колонія (№51)» було спожито 957 624кВт.год. електричної енергії на загальну вартість 1 829 131,85 гри. у т.ч. ПДВ.

Кількість та вартість спожитої у січні-травні 2019р. електричної енергії було також зафіксовано наданими Споживачу 5 Актами прийняття-передавання товарної продукції.

На підставі вищезазначених даних, ТОВ «ООЕК» було виписано відповідачу та отримано представником останнього, рахунки за спожиту електричну енергію у січень-травень 2019р., а саме: № 01-59/1 від 28.01.2019р., №01-59/1 від 25.02.2019р., №01-59/1 від 25.03.2019р., №01-59/1 від 26.04.2019р., №01-59/1 від 28.05.2019р.

Як вказує позивач, відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань, отримана електроенергія належним чином та в повному обсязі оплачена не була, в зв`язку з чим сума основного боргу на момент звернення до суду складала 408 662,90грн.

Проте, в ході розгляду справи відповідачем сума заборгованості за спожиту електричну енергію була сплачена, в зв`язку з чим позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останій просить суд стягнути з відповідача лише суму нарахованих штрафних санкцій.

Так, аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 31 197,23 грн., суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст.343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно п.6 комерційної пропозиції №2/1-УП у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, учасник проводить замовнику нарахування за весь час прострочення пені у розмірі 0,5% але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюється нарахування.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок суми пені, господарський суд відзначає його правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" в частині стягнення з відповідача пені в сумі 31 197,23грн. підлягають задоволенню.

Водночас, з приводу заявленого відповідачем клопотання про зменшення судом розміру належної до сплати пені на 90% до розміру 3 119,72грн. суд зазначає наступне.

Норми матеріального права, а саме, ст. 233 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 26.07.2018р. у справі №924/1089/17.

В той же час відповідачем будь-яких доказів для зменшення розміру штрафних санкцій до суду надано не було.

Разом з цим, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи із наведеного, в основу судового рішення про зменшення розміру неустойки має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що дають змогу для такого зменшення.

Крім того, з аналізу матеріальних норм, які регулюють питання можливості зменшення розміру неустойки, вбачається, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує наявність підстав для такого зменшення та оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з матеріалів справи, суд не вбачає винятковості обставин та підстав скористатися правом на зменшення розміру належної до сплати пені на 90% до 3 119,72 грн., в зв`язку з чим заявлене відповідачем клопотання не підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 2 623,82 грн., суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Суд, перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок 3 % річних, вважає його вірним, у зв`язку із чим вимоги позивача про стягнення 3 % річних у розмірі 2 623,82грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70, ) до Державної установи «Південна виправна колонія (№51)» (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 9, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної установи «Південна виправна колонія (№51)» (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70, ) пеню в розмірі 31 197 (тридцять одна тисяча сто дев`яносто сім)грн. 23коп., 3% річних в сумі 2 623 (дві тисячі шістсот двадцять три)грн. 82коп., та судовий збір в розмірі 6 637 (шість тисяч шістсот тридцять сім)грн. 28коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 вересня 2019 р.

Суддя К.Ф. Погребна