ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Справа № 915/1382/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ()

адреса для листування: вул. Погранична, 9, м. Миколаїв, 54020

до відповідача Фізичної особи-підприємця Мамоєвої Наталі Василівни, АДРЕСА_1 (код ІПН НОМЕР_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, вул. Адмірала Макарова, 7, м. Миколаїв, 54030 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ()

про знесення самочинно зведених будівель та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки

за участю представників сторін:

від позивача: Якимович Н.В., довіреність № 1908/02.02.01-21/02.06/14/19 від 26.04.2019 року;

від відповідача: Мамоєва Н.В. , (паспорт серія НОМЕР_2 від 25.03.2009 року);

від третіх осіб: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулась Миколаївська міська рада з позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати відповідача ФОП Мамоєву Н.В. власними силами за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: м . Миколаїв, АДРЕСА_2 шляхом знесення споруди з ознаками капітальності ("Космолот") та огорожу у вигляді бетонного паркану та привести земельну ділянку до попереднього стану.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 13.06.2019 року. Залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради; Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.06.2019 року відкладено підготовче засідання по справі на 04.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.07.2019 року відкладено підготовче засідання по справі на 17.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі № 915/1382/19 та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 19.08.2019 року.

Треті особи явку повноважних представників в судові засідання 13.06.2019 року, 04.07.2019 року, 17.07.2019 року та 19.08.2019 року не забезпечили.

Про розгляд справи треті особи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (76, 81-84, 86).

19.08.2019 року до господарського суду Миколаївської області від третьої особи Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради надійшла заява (вх. № 13446/19), в якій третя особа просить суд розглядати справу без участі третьої особи.

19.08.2019 року до господарського суду Миколаївської області від третьої особи Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради надійшло клопотання (вх. № 13475/19), в якому третя особа просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Подані клопотання про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб судом задоволені.

В судовому засіданні 19.08.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення споруд та привести земельну ділянку до попереднього стану. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо порушення відповідачем вимог містобудівного та земельного законодавства, оскільки розміщено споруди без оформлення прав на земельну ділянку та без дозвільних документів на будівництво.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 80, 116, 126, 212 ЗК України, ст. 376 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та Положенням про порядок розгляду питань, пов`язаних із самочинним будівництвом та поверненням самовільно зайнятих земельних ділянок, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 21.04.2011 року № 5/15.

В судовому засіданні 19.08.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідачем подано суду відзив на позовну заяву (вх. 9812/19 від 12.06.2019 року) та письмові пояснення (вх. № 11100/19 від 03.07.20119 року), в яких відповідач просить суд відмовити Миколаївській міській раді у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає наступне.

Позивач не надав до суду належних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження обставин про зобов`язання відповідача знести самовільно побудовану споруду з підстав, передбачених ст. 376 ЦК України, та встановлення порушення саме з боку відповідача законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме не надав доказів:

- що спірна споруда є самочинно збудованим нерухомим майном;

- зведена саме відповідачем;

- про вжиття заходів до реагування та притягнення відповідача до відповідальності (винесення припису).

Більш того обставини, викладені у позові, щодо самовільної забудови земельної ділянки, спростовуються наявними дозволами виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 090923/Т та № 090922/Т від 09.04.2009 року, № 100784/Т від 27.09.2010 року на розміщення на території об`єктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торгівельного та іншого призначення.

В судовому засіданні 19.08.2019 року відповідач позовні вимоги заперечив та просив суд в позові відмовити.

Відповідач усно в судовому засіданні зазначила, що 22 роки з 1997 року є підприємцем, з яких 12 років займається ресторанним бізнесом. Цей вид діяльності є основним видом доходу, з якого відповідач сплачує податки, виховує та навчає 3-х дітей. Також зазначила, що є матір`ю одиначкою і ці дві споруди є частиною її заробітку.

3. Правова позиція третіх осіб.

Треті особи не скористались наданим ст. 168 ГПК України правом на подання письмових пояснень щодо позову або відзиву.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Відповідач ФОП Мамоєва Н. В . є власником нежитлових приміщень магазину продовольчих товарів та кафе (магазин "Фахрид") на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та Мамоєвою Н.В. , відповідно до умов якого гр. ОСОБА_3 продала, а гр. Мамоєва Н.В. купила нежитлові приміщення магазину продовольчих товарів та кафе кам`яні літери А, загальною площею 118, 40 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_2 (арк. 66-67).

Договір купівлі-продажу від 05.06.2007 року нотаріально посвідчено та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано в ММБТІ 20.06.2007 року номер запису 1033 в книзі 10 (арк. 68).

Відповідачем ФОП Мамоєвою Н. В . самочинно здійснено прибудову до вищевказаного нерухомого майна, а рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-3526/2008 від 25.04.2008 року визнано за Мамоєвою Наталею Василівною право власності на самочинно побудовану в АДРЕСА_2 : нежитлову прибудову А-1 (5, 40 х 5, 10), загальною площею 21, 3 кв. м.

Рішення набрало законної сили 06.05.2008 року (арк. 69).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2010 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради ФОП Мамоєвій Н . В . видано дозвіл № 100784/Т на розміщення на території об`єктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення, а саме магазину з кафетерієм (фактично кафе «Фахрид») (арк. 49).

09.04.2009 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради ФОП Мамоєвій Н.В. видано дозволи № 090922 / Т та № 090923/Т на розміщення на території об`єктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення, а саме закусочної та закусочної намету біля основного об`єкту (арк. 50-51).

В судовому засіданні 19.08.2019 року сторони пояснили суду наступне.

Відповідач зазначила, що магазин, кафетерій та прибудова, яка фактично є закусочною, розміщені в одну лінію (умовно) та є власністю відповідача. Кафетерій є власністю відповідача на підставі договору купівлі-продажу, а на прибудову (самочинне будівництво) в судовому порядку визнано право власності за відповідачем.

Відповідач усно зазначила, що павільйон споруда «Космолот» та паркан розміщений перед магазином та частиною кафе (навпроти вказаних об`єктів нерухомості). Павільйон та паркан не є капітальною спорудою.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначила, що позивач вважає павільйон та паркан не капітальною спорудою, але це зайнята земельна ділянка цими спорудами без правовстановлюючих документів.

Відповідач також усно зазначила, що на павільйон та паркан немає документів на земельну ділянку та паспорту прив`язки.

Актом обстеження від 13.03.2019 року, за участю заступника голови адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради Чепіжко С.В., головного спеціаліста відділу координації торгівлі та підприємництва адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради Варчук М.В., головного спеціаліста відділу містобудівного кадастру та обліку об`єктів містобудування, управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради Єфремова Г.В., головного спеціаліста відділу з експлуатації житлового господарства Матюхіна О.С. було встановлено, що підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_2 , кафе-бар «Фахрид» здійснює ФОП Мамоєва Н.В. (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія В00 № 638341 від 22.04.1997 року). Інших документів не надано.

За результатами обстеження виявлені порушення: візуально встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 розміщено споруду коричневого кольору «Космолот» з ознаками капітальної споруди, приблизним розміром 6*6 м., літній майданчик приблизним розміром 12*7 м., який огороджено бетонним парканом та замощено тротуарною плиткою, на якому розташовувались столики у кількості 4 штук та стільці у кількості 16 штук, металевий мангал у кількості 1 штука, та залізний ящик у кількості 1 штука (арк. 12).

Відповідно до інформації Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради за № 02-03/1045 від 15.03.2019 року в Управлінні відсутня інформація щодо надання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 в оренду, технічна документація на відведення земельної ділянки управлінням не погоджувалась (арк. 11).

В судовому засіданні 19.08.2019 року відповідач пояснила, що неодноразово зверталась до Миколаївської міської ради за оформленням прав на земельну ділянку (договору оренди), проте їй відмовлено.

Доказів оформлення прав на земельну ділянку суду не подано.

28.03.2019 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради направлено на адресу відповідача ФОП Мамоєвої Н. В . лист-попередження № 1267/02.02.01-40/100/19, в якому виконавчий комітет повідомив відповідача про необхідність в десятиденний термін усунути порушення вимог містобудівного та земельного законодавства та привести об`єкт самочинного будівництва у відповідність до технічної документації, а самочинно зайняту земельну ділянку у придатний для використання стан за адресою АДРЕСА_2 , а саме демонтувати споруди з ознаками капітальності: огорожу у вигляді паркану та МАФ (арк. 14).

Факт отримання 11.04.2019 року вищевказаного листа-попередження відповідачем підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. 9).

Вимоги, викладені у листі-попередженні, відповідачем не виконано, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Закон України «Про благоустрій населених пунктів» визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Відповідно до ст. 12 Закон України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Таким чином, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до п. 5 розділу 8 Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 року № 310, розміщення тимчасових споруд (далі - ТС) торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1330/20068, та Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за № 1330/20068, визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 Порядку підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Відповідно до п. 2.3 Порядку у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.

Відповідно до п. 2.31 Порядку розміщення ТС самовільно забороняється.

Як встановлено судом вище, відповідачем ФОП Мамоєвою Н. В. розміщено навпроти належного їй магазину-кафе "Фахрид" споруду "Космолот" та огорожу (паркан). Як зазначалось позивачем в судових засіданнях та не спростовано відповідачем, наявні в матеріалах справи дозволи на розміщення на території об`єктів благоустрою будівель і споруд, по-перше, видаються на один рік (тобто їх дія припинена у зв`язку із закінченням строку), а по-друге, стосуються інших об`єктів, які не є предметом спору.

Предметом спору є вимога про знесення огорожи у вигляді паркану та споруди "Космолот", яка не має фундаменту, що не заперечується сторонами (тобто не може вважатись нерухомим майном).

Суд дійшов висновку, що відповідач, як власник нерухомого майна (приміщення кафе) та водночас фактичний користувач прилеглої до кафе земельної ділянки повинен нести відповідальність за порушення містобудівного законодавства за самовільне встановлення тимчасових споруд без відповідних дозвільних документів.

В ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження викладені у відзиві доводи відповідача про встановлення спірних тимчасових споруд іншими фізичними чи юридичними особами. Крім того, в судових засіданнях відповідач не заперечував як факту розміщення споруд, так і факту відсутності дозвільних документів.

Судом також враховано, що предметом спору у цій справі є вимога про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення споруд та приведення земельної ділянки до попереднього стану, тобто позивачем обрано спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та правомірно пред`явлено до суду позов в порядку господарського судочинства, оскільки фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про знесення споруд є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю). Позов про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її до попереднього стану шляхом знесення споруд обумовлений захистом права комунальної власності.

Суд вважає також за необхідне зазначити, що під підставою позову необхідно розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд з метою ефективного захисту порушених прав може змінити, якщо її дія не поширюється на спірні правовідносини (постанова ВС від 10.05.2018 року по справі № 916/1591/17).

Суд вважає помилковими посилання позивача на приписи ст. 376 ЦК України, якою врегульовано відносини щодо знесення об`єктів самочинного будівництва, що регулюються Законом України «Про архітектурну діяльність», в той час як у справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли щодо знесення тимчасових споруд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підставними, не спростованими належними та допустимими доказами у справі. Позов підлягає задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 1 921, 00 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати відповідача Фізичну особу-підприємця Мамоєву Наталю Василівну, АДРЕСА_1 (код ІПН НОМЕР_1 ) власними силами за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 шляхом знесення споруди з ознаками капітальності ("Космолот") та огорожу у вигляді бетонного паркану та привести земельну ділянку до попереднього стану.

3. Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Мамоєвої Наталі Василівни, АДРЕСА_1 (код ІПН НОМЕР_1 ) на користь Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, вул. Погранична, 9, м. Миколаїв, 54020 () 1 921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.08.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш