ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.09.2019 Справа № 908/2407/19 м.Запоріжжя

Суддя Федорова Олена Владиславівна, розглянувши заяву про видачу судового наказу від 03.09.2019 № 2022

заявник Концерн "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; поштова адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 2-а)

до боржника фізичної особи-підприємця Павлової Вікторії Вікторівни (юридична адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про стягнення 14.057,01 грн.

Встановила, що заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення 14.057,01 грн., які складаються з: 14.196,93 грн. основного боргу, 5829,66 грн. пені, 629,08 грн. інфляційні втрати, 265,32 грн. 3% річних, заявник посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №102012 від 01.07.2008 щодо оплати наданих послуг з теплопостачання на підставі Актів приймання-передачі теплової енергії за період з грудня 2017 по квітень 2019 (включно). До заяви додані акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки за вказаний у заяві період, а саме: Акт від 31.12.2017 на суму 2066,47 грн., Акт від 31.01.2018 на суму -332,33 грн., Акт від 28.02.2018 на суму 1413,91 грн., Акт від 31.03.2018 на суму 1276,15 грн., Акт від 30.04.2018 на суму 215,71 грн., Акт від 31.12.2018 на суму 1773,14 грн., Акт від 28.02.2019 на суму 1046,96 грн., Акт від 31.03.2019 на суму 860,96грн. та Акт від 30.04.2019 на суму 227,99 грн.

Також заявник в тексті заяви зазначав, що в період з грудня 2017 по квітень 2018 та з грудня 2018 по квітень 2019 Концерн "МТМ" відпустив боржнику теплову енергію на загальну суму 8.548,96 грн., з яких сплачено лише 1216,01 грн. Тому на думку заявника до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 14.196,93 грн.

Разом з тим суд зауважує, що додані заявником документи не підтверджують факт надання теплопостачальною організацією послуг з теплопостачання за вказаний у заяві період саме на заявлену до стягнення суму - 14.196,93 грн.

Здійснивши математичну операцію щодо складання зазначених в Актах та рахунках сум (8.548,87 грн.), суд не може погодитись з доводами заявника, що до сплати підлягає сума 14.196,93 грн.

Аналіз наведеного свідчить, що із доданих до заяви заявником документів неможливо встановити факт наявності у боржника заборгованості у розмірі 14.196,93 грн. в рамках договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №102012 від 01.07.2008 за спірний період.

До того ж відповідно до наданого заявником розрахунку основного боргу заборгованість складає 7.332,95 грн.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи досліджені матеріали, суд визнає доводи заявника, викладені у заяві № 2022 від 03.09.2019, необґрунтованими, а заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 4, 74, 150-153 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Концерну "Міські теплові мережі" у видачі судового наказу про стягнення з ФОП Павлової В.В. 14.057,01 грн., які складаються з: 14.196,93 грн. основного боргу, 5829,66 грн. пені, 629,08 грн. інфляційні втрати, 265,32 грн. 3% річних.

Судові витрати залишити за заявником.

Відповідно до ст. 235, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України ухвала суду набрала законної сили 05.09.2018р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Федорова