ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1557/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Афанасьєва М.В. - на підставі ордеру,

Від відповідача: не з`явився,

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТЕХЦЕНТР" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНДІ" про стягнення 629 622,87 грн., -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОТЕХЦЕНТР" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО № 1597/19) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНДІ" про стягнення 629 622,87 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та підготовче засідання призначити на "04" липня 2019 р. о 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.07.2019р. було відкладено підготовче засідання на "18" липня 2019 р. о 11:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2019р. було відкладено підготовче засідання на "02" серпня 2019 р. о 12:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.08.2019р. було продовжено підготовче провадження на 30 днів та закрито підготовче провадження у справі №916/1557/19 із призначенням справи до судового розгляду по суті на 29.08.2019р. о 10:00 год.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕНДІ" у судові засідання не з`явився, письмового відзиву не надав, між тим про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення судових відправлень, враховуючи викладене, а також відсутність жодних повідомлень щодо причин неявки представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНДІ" у судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

29.08.2019р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

19 липня 2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» (далі - ТОВ «АТЦ», Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренді» (далі-ТОВ «Ренді», Замовник) укладено Договір № Р-3/2018.

Відповідно до п.1.1 укладеного Договору, Виконавець надає Замовнику послуги з навантажувально-розвантажувальних робіт підіймально-перевантажувальної технікою- автонавантажувачі ковшові «Hyundai», «Kawasaki», з укомплектованим екіпажом на території Замовника.

Згідно з п. 3.2. Договору, Замовник має підписати Акт про надання послуг підіймально- перевантажувальної технікою не пізніше 2 днів з дня отримання Акту або надіслати мотивовану відмову від підпису. Якщо протягом 2 днів Виконавець не отримує вмотивовану відмову або підписаний Акт, останній вважається прийнятим без зауважень та підлягає сплаті у повному обсязі.

Пунктами 3.3. 3.9. Договору встановлено, що послуги підіймально-перевантажувальної техніки сплачуються Замовником протягом 5 (п`яти) днів з дати отримання від Виконавця Акту про надання послуг підіймально-перевантажувальної технікою та рахунку. Плата за послуги вважається сплаченою в момент зарахування грошей на рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 3.6. Договору, Розрахунок плати за тимчасове користування технікою здійснюється за тарифами згідно Додатку №1 до Договору та із розрахунку мінімальної кількості машино/годин за кожну розпочату зміну, яка підлягає обов`язковій оплаті і складає: - 6(шість) машино/годин за одну одиницю техніки за кожну розпочату зміну. Мінімальна кількість машино/годин за зміну підлягає оплаті незалежно від результатів господарської діяльності Замовника.

Позивач зазначає, що ТОВ «АТЦ» направило ТОВ «Ренді» Акти наданих послуг № 140 від 31 липня 2018 р. та №153 від 31 серпня 2018 р., з Додатками та дорожніми нарядами, якими підтверджується надання послуг техніки Hyundai HL 770-7А Т01339ВН на суму - 768 528,00 грн. разом з податком на додану вартість. Акт прийнято без зауважень, з боку ТОВ «Ренді».

Як вбачається з матеріалів справи, за період з липня 2018р. по травень 2019р. на банківський рахунок ТОВ «Автотехцентр» надійшло від ТОВ «РЕНДІ» за Договором - 249 408 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією роздруківки карточки бухгалтерського рахунку № 361 ТОВ «Автотехцентр» за період 01.07.2018р. по 21.05.2019р. по контрагенту ТОВ «РЕНДІ».

Також, 11 грудня 2018 р. на офіційну електрону адресу Замовника, зазначену у п.8.8. Договору - ТОВ «АТЦ» направило рахунок на оплату №394 від 05 вересня 2018 р. до Договору Р-3/2018 від 19 липня 2018 р. за послуги техніки Hyundai HL 770-7А Т01339ВН на загальну суму з ПДВ - 519 120,00 грн.

Проте, у порушення п. 3.3. та п. 8.8. Договору, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОТЕХЦЕНТР" вказує, що його майнові права були порушені починаючи з 17 грудня 2018р. Станом на 03 червня 2019 року рахунок №394 від 05 вересня 2018 року відповідачем сплачено не було, у зв`язку із чим за ТОВ «РЕНДІ» рахується заборгованість у сумі з ПДВ - 519 120,00грн. Прострочка виконання грошового зобов`язання триває 168 днів.

Крім, з матеріалів справи вбачається, що 05.03.2019 р. позивач відправив на адресу ТОВ «РЕНДІ» рекомендованим листом з описом вкладення додатково рахунок №394 від 05.09.2018 р. та Акт звіряння за липень 2018 - лютий 2019 р. Однак до сьогодні Акт звіряння не підписано та не повернуто ТОВ «Автотехцентр».

Також, 20 березня 2019 р. на адресу ТОВ «Ренді» поштою була спрямована претензія з додатками, яка була отримана Відповідачем 22 березня 2019 р. Однак відповіді на претензію від ТОВ «Ренді» не надходило. (копії доказів наявні в матеріалах справи).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що Замовник несе відповідальність за прострочення оплати вартості робіт, сплачуючи за кожний день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених сум.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені у розмірі - 85 477,02 грн., суму 3% річних у розмірі - 7 168,12 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі - 17 857,73 грн.

Неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕНДІ" своїх зобов`язань за Договором №Р-3/2018 від 19.07.2018р. перед Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОТЕХЦЕНТР" і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, 19 липня 2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехцентр» (далі - ТОВ «АТЦ», Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренді» (далі-ТОВ «Ренді», Замовник) укладено Договір № Р-3/2018.

Відповідно до п.1.1 укладеного Договору, Виконавець надає Замовнику послуги з навантажувально-розвантажувальних робіт підіймально-перевантажувальної технікою- автонавантажувачі ковшові «Hyundai», «Kawasaki», з укомплектованим екіпажом на території Замовника.

Згідно з п. 3.2. Договору, Замовник має підписати Акт про надання послуг підіймально- перевантажувальної технікою не пізніше 2 днів з дня отримання Акту або надіслати мотивовану відмову від підпису. Якщо протягом 2 днів Виконавець не отримує вмотивовану відмову або підписаний Акт, останній вважається прийнятим без зауважень та підлягає сплаті у повному обсязі.

Пунктами 3.3. 3.9. Договору встановлено, що послуги підіймально-перевантажувальної техніки сплачуються Замовником протягом 5 (п`яти) днів з дати отримання від Виконавця Акту про надання послуг підіймально-перевантажувальної технікою та рахунку. Плата за послуги вважається сплаченою в момент зарахування грошей на рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 3.6. Договору, Розрахунок плати за тимчасове користування технікою здійснюється за тарифами згідно Додатку №1 до Договору та із розрахунку мінімальної кількості машино/годин за кожну розпочату зміну, яка підлягає обов`язковій оплаті і складає: - 6(шість) машино/годин за одну одиницю техніки за кожну розпочату зміну. Мінімальна кількість машино/годин за зміну підлягає оплаті незалежно від результатів господарської діяльності Замовника.

ТОВ «АТЦ» направило ТОВ «Ренді» Акти наданих послуг № 140 від 31 липня 2018 р. та №153 від 31 серпня 2018 р., з Додатками та дорожніми нарядами, якими підтверджується надання послуг техніки Hyundai HL 770-7А Т01339ВН на суму - 768 528,00 грн. разом з податком на додану вартість. Акт прийнято без зауважень, з боку ТОВ «Ренді».

За період з липня 2018р. по травень 2019р. на банківський рахунок ТОВ «Автотехцентр» надійшло від ТОВ «РЕНДІ» за Договором - 249 408 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією роздруківки карточки бухгалтерського рахунку № 361 ТОВ «Автотехцентр» за період 01.07.2018р. по 21.05.2019р. по контрагенту ТОВ «РЕНДІ».

Також, 11 грудня 2018 р. на офіційну електрону адресу Замовника, зазначену у п.8.8. Договору - ТОВ «АТЦ» направило рахунок на оплату №394 від 05 вересня 2018 р. до Договору Р-3/2018 від 19 липня 2018 р. за послуги техніки Hyundai HL 770-7А Т01339ВН на загальну суму з ПДВ - 519 120,00 грн.

Проте, у порушення п. 3.3. та п. 8.8. Договору, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОТЕХЦЕНТР" вказує, що його майнові права були порушені починаючи з 17 грудня 2018р. Станом на 03 червня 2019 року рахунок №394 від 05 вересня 2018 року відповідачем сплачено не було, у зв`язку із чим за ТОВ «РЕНДІ» рахується заборгованість у сумі з ПДВ - 519 120,00грн. Прострочка виконання грошового зобов`язання триває 168 днів.

Крім, з матеріалів справи вбачається, що 05.03.2019 р. позивач відправив на адресу ТОВ «РЕНДІ» рекомендованим листом з описом вкладення додатково рахунок №394 від 05.09.2018 р. та Акт звіряння за липень 2018 - лютий 2019 р. Однак до сьогодні Акт звіряння не підписано та не повернуто ТОВ «Автотехцентр».

Також, 20 березня 2019 р. на адресу ТОВ «Ренді» поштою була спрямована претензія з додатками, яка була отримана Відповідачем 22 березня 2019 р. Однак відповіді на претензію від ТОВ «Ренді» не надходило. (копії доказів наявні в матеріалах справи).

За таких обставин, господарський суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 519 120,00грн.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що Замовник несе відповідальність за прострочення оплати вартості робіт, сплачуючи за кожний день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених сум.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки (пені) є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із змісту ст.551 Цивільного кодексу України вбачається, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова Вищого господарського суду України від 21 червня 2016 року по справі N° 916/4281/15).

Перевіривши розрахунок суми пені, 3% річних та інфляційних втрат наданий позивачем, господарський суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання відповідач не з`являвся хоча заздалегідь був повідомлений про дату час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТЕХЦЕНТР" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНДІ" про стягнення 629 622,87 грн. - задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНДІ" (65044, Одеська обл., м. Одеса, пропект Шевченка, будинок 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТЕХЦЕНТР" (52400, Дніпропетровська обл., Солонянський район, смт. Солоне, вул. Гагаріна, будинок 26; ) заборгованість у розмірі - 519 120 / п`ятсот дев`ятнадцять тисяч сто двадцять/ грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 17 857 / сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім / грн. 73 коп., три відсотки річних у розмірі - 7 168 / сім тисяч сто шістдесят вісім/ грн. 12 коп., пеню у розмірі - 85 477 /вісімдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят сім/ грн. 02 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9 444 / дев`ять тисяч чотириста сорок чотири / грн. 35 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повне рішення складено 09 вересня 2019 р.

Суддя С.Ф. Гут