ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Справа № 915/1476/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача представник не з`явився,

від відповідача Бевз ОСОБА_1 .О., дов. №24 від 18.07.2019 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування, 03056, м.Київ, вул.Борщагівська, 154; 04116, м.Київ, вул.Б.Гаврилишина, 7, оф.414

до відповідача: Комунального підприємства Миколаївської міської ради Миколаївелектротранс, 54020, м.Миколаїв, вул.Андреєва - Палагнюка, буд. 17

про: стягнення 5 239,68 грн.,

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Арсенал Страхування звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №184 від 20.05.2018 про стягнення з КП ММР Миколаївелектротранс збитків в порядку регресу у розмірі 5 239,68 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що 18.05.2016 року на а/д Ул`янівка Миколаїв сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Хюндай д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та тролейбуса ПМЗ н.з 3163 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Заводського районного суду міста Миколаєва вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення вимоги п.2.3б, 2.10а, 10.3 Правил дорожнього руху України водієм тролейбуса ПМЗ, н.з. 3163, під керуванням ОСОБА_3 . Відповідно до страхового акту №230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 року та Договору страхування №230/15-Тз/М від 09.10.2015 року, розмір страхового відшкодування склав 5 239,68 грн., яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення №29048 від 02.08.2016.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.05.2019 позовну заяву №184 від 20.05.2018 Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Арсенал Страхування залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивач вказану ухвалу отримав 03.06.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №540 та №549.

18.06.2019 від позивача до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надійшла заява №196 від 11.06.2019 про усунення недоліків позовної заяви.

Суддя Семенчук Н.О. у період з 10.06.2019 по 27.06.2019 включно перебувала у запланованій щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 02.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1476/19, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із викликом сторін на 01.08.2019 року.

01.08.2019 року розгляд справи відкладено на 14.08.2019 року.

Ухвалою суду від 14.08.2019 року продовжено процесуальний строк для подання відзиву відповідачем до 21.08.2019 року, судове засідання відкладено на 02.09.2019 року.

21.08.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає наступне:

- зі змісту довіреності, наданої представником позивача ОСОБА_4 не вбачається, що він має право підписувати позовні заяви від імені позивача;

- договір про добровільне страхування транспорту від 09.10.2015 року, укладений між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_5 , не передбачає права позивача на відшкодування збитків в порядку суброгації, отже позивач безпідставно посилається на приписи ст. 993 Цивільного кодексу України;

- позивачем в одному позові заявлено дві абсолютно різні за своєю суттю вимоги, які регулюються різними інститутами права і які суперечать одна одній і є взаємовиключними. Так у позовній заяві зазначено відшкодування збитків з відповідача в порядку суброгації, а в прохальній частині п. 3 відшкодування збитків з відповідача в порядку регресу. Тобто позивач невірно визначив характер спірних правовідносин та змішав поняття "регрес" та "суброгація", оскільки регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду, а суброгація - перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика;

- позивачем не надані необхідні документи, які підтверджують суми збитку при суброгації, а саме: акт незалежної експертизи після огляду автомобіля компетентним незалежним експертом; кольорові оригінали фотографій постраждалого автомобіля;

- на порушення вимог статей 212-214, 303, 315 ЦПК України позивач не надав доказів перебування КП ММР «Миколаївелектротранс» та ОСОБА_6 у трудових відносинах і виконання останнім своїх трудових обов`язків під час вчинення ДТП;

- в діях відповідача відсутня вина, а тому відсутній предмет спору. Відповідач вважає, що позивач повинен звернутися за захистом своїх прав до суду на вирішення питання в порядку цивільного судочинства з пред`явленням цивільного позову до винної особи, а саме ОСОБА_6 .

На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у справі в порядку п.1, п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Позивач явку повноважного представник у судове засідання не забезпечив.

12.08.2019 року від представника позивача до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

09.10.2015 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Арсенал Страхування (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №230/15-Тз/М (далі Договір) (а.с. 9-12).

Відповідно до розділу 4 Договору предметом Договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаним у розділах 5, 6 цього Договору.

Відповідно до розділу 5 Договору застрахованим автомобілем є HYUNDAY ACCENT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , реєстраційне свідоцтво серії НОМЕР_2 , номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2014 року випуску (далі Застрахований автомобіль), власником якого є ОСОБА_5 .

Відповідно до розділу 10 Договору страхова сума Договору становить 265000,00 грн.

Відповідно до п. 12.2 розділу 12 Договору безумовна франшиза при визначенні збитків внаслідок ДТП становить 1325,00 грн.

Відповідно до п.п. 22.2.2 п. 22.2 розділу 22 Договору до страхових ризиків відносяться зокрема збитки внаслідок ДТП будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до розділу 16 Договору дата закінчення Договору 09.10.2016 року.

Як встановлено постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі №487/3676/16-п (провадження №3/487/1337/16), згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.07.2016 року серія АП1 № 128849, 15.07.2016 року о 17 год. 36 хв. в м. Миколаєві водій ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , працює водієм тролейбуса КП ММР Миколаївелектротранс) керував транспортним засобом «Тролейбус ПМЗ», н/з 3163 по пр. Центральному в районі будинку №27, не слідкував за дорожньою обстановкою та при перестроюванні та зміні напрямку руху ліворуч не надав переваги в русі та допустив зіткнення з рухаючимся ліворуч в попутному напрямку транспортним засобом «HYUNDAI ACCENT» номерний знак НОМЕР_1 (Застрахований автомобіль), під керуванням водія ОСОБА_2 , в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 10.3 ПДР України, тим самим було порушено ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.07.2016 року серія АП1 № 128802, 15.07.2016 року о 19 год. 40 хв., в м. Миколаєві водій ОСОБА_6 керував транспортним засобом ««Тролейбус ПМЗ», н/з 3163 по пр.Центральному в районі будинку №27, був учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10.а ПДР України, тим самим було порушено ст. 124 КУпАП.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі №487/3676/16-п (провадження №3/487/1337/16) на ОСОБА_6 за скоєне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (р/с 0001, код платежу 21081300, , МФО 826013, одержувач: Державний бюджет, Банк одержувач: ГУДКСУ в Миколаївській області).

18.07.2016 року ОСОБА_2 звернулась до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, дата події 15.07.2016 року (а.с. 21).

20.07.2016 року ТОВ БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ складено ремонтну калькуляцію А/745 для Застрахованого автомобіля (а.с. 18-19).

21.07.2016 року ТОВ БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ виставило ОСОБА_5 рахунок №БАН-000391 на суму 6564,68 грн. ремонтні роботи згідно калькуляції А/745 (а.с. 17).

27.07.2016 року позивачем складено страховий акт №230/15-Тз/М-1-1 за договором страхування №230/15-Тз/М від 09.10.2015 року, сума страхового відшкодування: 5239,68 грн. (а.с. 14). У страховому акті зазначені дата, час та місце настання страхової події: 18.05.2016 року, 22:20, траса Ул`янівка-Миколаїв.

У страховому акті №230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 зазначено, що відповідно до цього акту та Договору страхування №230/15-Тз/М від 09.10.2015 сплаті підлягає виплата страхового відшкодування у розмірі 5 239,68 грн.

У додатку №1 до зазначеного страхового акту №230/15-Тз/М-1-1 за договором страхування №230/15-Тз/М від 09.10.2015 року (а.с. 16) зазначено інший страховий випадок: збитки внаслідок ДТП, 15.07.2016 року, 17:30, м. Миколаїв, пр. Леніна, 29. Сума страхового відшкодування: 5239,68 грн. (6564,68 грн. - 1325,00 безумовна франшиза)

Позивачем також надано копію платіжного доручення №29048 від 02.08.2016 року, відповідно до якого позивач перерахував ТОВ БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ грошові кошти в сумі 5239,68 грн.; призначення платежу: страхове відшкодування ОСОБА_5 зг. страхового акту №230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 року; рахунку №БАН-000391 від 21.07.2016 року (а.с. 15).

19.10.2016 року позивач звернувся до ПрАТ СК ПРОВІДНА з претензією на суму 5239,68 грн. (а.с. 22)

В обґрунтування претензії позивачем зазначено, що між ПрАТ СК ПРОВІДНА як страховиком та Комунальним підприємством Миколаївської міської ради Миколаївелектротранс як страхувальником укладено генеральний договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №12/1205674/1535/16 від 30.05.2016 року, предметом якого є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної ним третій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно додатку №1 до зазначеного генерального договору, одним із забезпечених транспортних засобів є «Тролейбус ПМЗ», н/з 3163. Із посиланням на зазначений генеральний договір №12/1205674/1535/16 від 30.05.2016 року, договір добровільного страхування наземного транспорту №230/15-Тз/М від 09.10.2015 року, постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі №487/3676/16-п, страховий акт №230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 року та додаток №1 до нього Розрахунок страхового відшкодування, рахунок №БАН-000391 від 21.07.2016 року, позивач зазначає, що сума сплаченого ним страхового відшкодування за ремонт Застрахованого автомобіля в розмірі 5239,68 грн. має бути відшкодована ПрАТ СК ПРОВІДНА, оскільки Застрахований автомобіль отримав механічні ушкодження внаслідок ДТП, винуватцем якої є водій транспортного засобу «Тролейбус ПМЗ», н/з 3163.

У відповіді №17-10/15629 від 14.12.2016 року на зазначену претензію ПрАТ СК ПРОВІДНА повідомило позивачу про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі №487/3676/16-п встановлено факт втечі ОСОБА_6 з місця ДТП, яка сталася 15.07.2016 року, що відповідно до п. 8.5 генерального договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №12/1205674/1535/16 від 30.05.2016 року є підставою для невиплати страхового відшкодування (а.с. 23).

Спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п.33.1.4 п. 33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ)), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пунктів 34.1, 34.2 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За загальними правилом закріпленим у ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

За приписами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Під джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо) (Аналогічна правова позиція викладена в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 № 6).

Відповідно до ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Згідно ч.2 ст.164 ГПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що виплата страхового відшкодування відбулась у зв`язку із настанням страхової події ДТП, яка сталася 18.05.2016 року на а/д Ул`янівка-Миколаїв.

Платіжне доручення №29048 від 02.08.2016 року, відповідно до якого позивач перерахував ТОВ БОГДАН АВТО МИКОЛАЇВ грошові кошти в сумі 5239,68 грн. (призначення платежу: страхове відшкодування ОСОБА_5 ) містить посилання на страховий акт №230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 року.

У страховому акті №230/15-Тз/М-1-1 від 27.07.2016 року зазначені дата, час та місце настання страхової події: 18.05.2016 року, 22:20, траса Ул`янівка-Миколаїв. Разом з тим, у додатку №1 до зазначеного страхового акту вказано інший страховий випадок: збитки внаслідок ДТП, 15.07.2016 року, 17:30, м. Миколаїв, пр. Леніна, 29.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року у справі №487/3676/16-п (провадження №3/487/1337/16) на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєне правопорушення, яке сталося 15.07.2016 року о 17 год. 36 хв. в м. Миколаєві по пр.Центральному в районі будинку №27.

Позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами: - із настанням якої саме події (18.05.2016 чи 15.07.2016) виник обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику; - факту скоєння водієм тролейбуса КП ММР Миколаївелектротранс ОСОБА_6 правопорушень (ДТП) саме 18.05.2016 та притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке сталося 18.05.2016 року на а/д Ул`янівка-Миколаїв (на яке посилається позивач у позовній заяві).

Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір у сумі 1921,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України при відмові в позові покладається на позивача.

Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.09.2019.

Суддя Н.О. Семенчук