РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019 м. Київ Справа № 910/8361/19

За позовом: МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС";

про: стягнення 248.517,97 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

МІНІСТЕРСТВО ОБОРОНИ УКРАЇНИ (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" (далі - відповідач) про стягнення 248.517,97 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором від 25.06.2018 № 286/2/18/56 у вигляді несвоєчасного виконання робіт, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача 248.517,97 грн., з яких: 176.735,01 грн. - пеня та 71.782,96 грн. - штраф.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8361/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Поданий відповідачем до суду відзив на позов залишений без розгляду з підстав, викладених в ухвалі суду від 02.09.2019 № 910/8361/19.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як замовником, та відповідачем, як постачальником, укладено договір про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти державного бюджету України) від 25.06.2018 № 286/2/18/56 (далі - Договір), відповідно предмету якого відповідач зобов`язується у 2018 році поставити позивачу обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Обладнання для їдалень): лот 1. Обладнання для їдалень (39312200-4) (Візки, 2 найменування): 1. Візок для підвезення їжі та збирання посуду, 2. Візок вантажний, а саме: 1. Візок для перевезення їжі та збирання посуду В2ПМ; 2. Візок вантажний ВВДМ (далі - товар), зазначений у специфікації, а позивач забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначена ціна, кількість та строки постачання товару, а саме:

- строк постачання - до 30.06.2018 включно; загальна кількість - 114 шт.; ціна за одиницю - 5.921,8334 грн. без ПДВ; загальна сума - 675.089,00 грн.;

- строк постачання - до 30.06.2018 включно; загальна кількість - 66 шт.; ціна за одиницю - 7.316,8334 грн. без ПДВ; загальна сума - 482.911,00 грн..

Положеннями пункту 2.4 Договору передбачено, що приймання товару за кількістю та якістю оформлюється актом приймання-передачі (додаток 22 до наказу позивача від 17.08.2017 № 440), який складає одержувач позивача на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках: перший примірник - позивачу, другий - одержувачу позивача, третій - відповідачу. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна позивача та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу міністра оборони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.

Умовами пункту 7.3.6 Договору визначено, що за порушення строків виконання зобов`язання відповідач сплачує пеню в розмірі 0,1 % вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з відповідача додатково стягується штраф в розмірі 7 % вартості недопоставленого товару.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Позивач вказує, що відповідно наявних в матеріалах справи актів приймання відповідачем здійснено порушення строку поставки товару за Договором, що призвело до звернення позивача до суду із вимогами про стягнення з відповідача 248.517,97 грн., з яких: 176.735,01 грн. - пеня та 71.782,96 грн. - штраф.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Приписом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України).

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Приймаючи до уваги положення пункту 1.2 Договору, строк поставки товару визначений: до 30.06.2018 включно.

В матеріалах справи наявні належним чином засвідчені видаткові накладні, які підписані сторонами та скріплені відбитками їх печаток, а саме:

- від 29.06.2018 № 322 на суму 68.977,44 грн. з ПДВ;

- від 29.06.2018 № 320 на суму 24.666,48 грн. з ПДВ;

- від 29.06.2018 № 361 на суму 24.666,48 грн. з ПДВ;

- від 30.06.2018 № 211 на суму 45.984,96 грн. з ПДВ;

- від 30.06.2018 № 426 на суму 83.189,76 грн. з ПДВ;

- від 29.06.2018 № 353 на суму 31.772,64 грн. з ПДВ;

- від 29.06.2018 № 316 на суму 83.189,76 грн. з ПДВ;

- від 29.06.2018 № 378 на суму 31.772,64 грн. з ПДВ;

- від 29.06.2018 № 332 на суму 129.174,72 грн. з ПДВ;

- від 29.06.2018 № 413 на суму 68.977,44 грн. з ПДВ;

- від 30.06.2018 № 412 на суму 83.189,76 грн. з ПДВ;

- від 29.06.2018 № 374 на суму 24.666,48 грн. з ПДВ.

Так, за висновками суду, вказані вище видаткові накладні є підтвердженням здійснення відповідачем на користь позивача часткову поставку товару за укладеним між сторонами спору Договором без порушення строків, вказаних у Договорі, а тому підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді штрафу та пені за наведеними вище поставками - відсутні.

Водночас, позивач вказує про те, що відповідачем не здійснено на користь позивача поставку 27 одиниць продукції за Договором на суму 191.866,32 грн., що є підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді стягнення з відповідача пені в сумі 63.333,56 грн. та штрафу в сумі 24.493,64 грн.

Проте, перевіривши поданий позивачем до суду розрахунок сум пені та штрафу за непоставку відповідачем на користь позивача 27 одиниць продукції за Договором, суд визнав його арифметично невірним, оскільки позивачем вказано про непоставку продукції на суму 191.866,32 грн. В свою чергу, нарахування пені та штрафу здійснено позивачем на суму 349.909,20 грн.

Крім того, позивачем не вказано які саме 27 одиниць продукції не були поставлені відповідно до Договору та специфікації, а також не вказано їх вартість враховуючи кожну одиницю продукції, що свідчить про те, що позивачем поданий до суду необгрунтований розрахунок заявлених до стягнення сум пені та штрафу за непоставку відповідачем 27 одиниць продукції за Договором, що також виключає можливість здійснення такого розрахунку судом.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача сум пені та штрафу за непоставку відповідачем на користь позивача 27 одиниць продукції за Договором задоволенню не підлягає.

Посилання позивача на наявні в матеріалах справи акти приймання судом відхилені, приймаючи до уваги те, що фактична поставка частини товару за Договором здійснена відповідачем без порушення строку, а складання одержувачем позивача актів приймання після фактичного отримання товару не співвідноситься із принципами добросовісного виконання позивачем умов укладеного між сторонами спору Договору та не може бути підставою для притягнення відповідача до відповідальності за часткове порушення строків поставки та стягнення з останнього штрафних санкцій.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац