ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2125/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телур Фарм" (61036, м. Харків, вул. Морозова, 7)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 102.920,00грн.
за участю представників:

позивача - Савельєв В.В.;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 ТОВ "Тулур Фарм" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди нерухомого майна від 15.11.2018 №09/11/2018 в сумі 70.709,68грн. та пеню за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 32.210,32грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем, який є орендарем за договором оренди нерухомого майна від 15.11.20148 №09/11/2018, взятих на себе зобов`язань за названим договором щодо своєчасної сплати орендного платежу за січень-квітень 2019 року.

Присутній у судовому засіданні 12.09.2019 представник позивача просить суд задовольнити позов повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання 1209.2019 уповноваженого представника не направив, відзиву на позов не надав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до положень ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, суд установив наступне.

Між ТОВ «Телур Фарм» (Орендодавець) та ФОП Царенко А.Г. (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна від 15.11.2018 №09/11/2018 (надалі - Договір оренди, т. I, а.с. 9-15), відповідно до предмету якого Орендодавець передає Орендарю для платного користування протягом строку, встановленого цим Договором, Приміщення, зазначене в пункті 1.2. цього Договору, а Орендар зобов`язується користуватися цим Приміщенням відповідно до умов цього Договору і оплачувати таке користування відповідно до умов та в порядку, встановлених статтею 4 цього Договору, а після закінчення строку користування, повернути його в тому ж стані, в якому він його отримав, з урахуванням нормального фізичного зносу. Приміщенням, яке є предметом цього Договору - є нежитлові приміщення на першому поверсі загальною площею 25,64 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська обл., м . Харків, проспект Свободи Людвіга, будинок 39 (пункти 1.1., 1.2.).

Згідно з положеннями пунктів 4.1., 4.4., 4.5. Договору оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату щомісячно у національній валюті України - гривні в розмірі 2.000,00грн., з урахуванням ПДВ - 20%. Орендар сплачує орендну плату щомісяця авансом не пізніше 05 числа місяця, за який здійснюється оплата. Сторони передбачили, що в день підписання цього Договору, Орендар сплачує Орендодавцю платіж в розмірі 2.000,00грн., який зараховується в якості гарантійного платежу, та платіж в розмірі 2.000,00грн., який зараховується в якості орендної плати за користування Приміщенням у період з 06.12.2018 по 05.01.2019.

Положеннями пункту 4.8. Договору оренди сторони погодили, що розмір орендної плати, передбачений пунктом 4.1. Договору є фіксованим протягом перших 12 місяців строку дії Договору. Починаючи з 13 місяця строку дії Договору, розмір орендної плати підлягає збільшенню на річний індекс інфляції та збільшенню щорічно на 10%, при цьому підписання Сторонами додаткової угоди не потребується.

Договір набуває чинності з дня його підписання Сторонами та діє по 31 жовтня 2021 року (пункт 5.1. Договору оренди).

У відповідності до пункту 7.2. Договору оренди Орендар має право достроково припинити (розірвати) Договір з власної ініціативи, повідомивши про це Орендодавця у письмові формі не менше між за 60 календарних днів до за планової дати розірвання Договору.

Додатковою угодою від 15.11.2018 (т. I, а.с. 17) Договір оренди був доповнений пунктом 4.9. у наступній редакції: «Орендодавець має право в односторонньому порядку збільшити розмір орендної плати за Договором, але не більше ніж до 30.000,00грн., з урахуванням ПДВ - 20%, за місяць. У такому разі новий розмір орендної плати вважається встановленим з дати відправлення орендодавцем орендарю письмового повідомлення про таке збільшення».

Факт передачі в оренду Приміщення за Договором оренди підтверджується Актом приймання-передачі приміщення від 15.11.2018 (т. I, а.с. 16).

Як свідчать матеріали справи, в процесі виконання умов Договору оренди позивач скористався передбаченим у додатковій угоді правом щодо збільшення розміру орендної плати в односторонньому порядку до 30.000,00грн., про що направив на адресу відповідача лист від 22.01.2019 вих. №2/2 (т. I, а.с. 18-20). Вказаний лист було отримано відповідачем 31.01.2019.

Листом від 02.02.2019 відповідач просив позивача розірвати Договір оренди нерухомого майна від 15.11.2018 №09/11/2018 з 25.01.2019 шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Своїм листом від 15.02.2019 вих. №15/02 позивач згоди на розірвання Договору оренди з 25.01.2019 не надав посилаючись на пункт 7.2. договору (т. I, а.с. 25-26).

Як зазначає позивач у позовній заяві, договірні відносини між сторонами припинились 02.04.2019. Проте, відповідач в повному обсязі не розрахувався з ТОВ «Телур Фарм» за вказаним договором оренди, в т.ч. не сплатив на його користь орендну плату в розмірі 70.709,68грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов`язковим для виконання кожної із сторін.

Згідно зі статтею 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання вимог Договору оренди відповідачем було прийнято орендоване Приміщення. А саме: частина нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 25,64 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська обл., м . Харків, проспект Свободи Людвіга, будинок 39.

Згідно з положеннями статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частини перша, третя).

Листом від 02.02.2019 відповідач просив позивача розірвати Договір оренди нерухомого майна від 15.11.2018 №09/11/2018 з 25.01.2019 шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

У відповідності до пункту 7.2. Договору оренди Орендар має право достроково припинити (розірвати) Договір з власної ініціативи, повідомивши про це Орендодавця у письмові формі не менше між за 60 календарних днів до за планової дати розірвання Договору.

Оскільки зазначеним вище листом відповідач просив розірвати договір вже після запланової дати (25.01.2019), а також враховуючи, що позивач не погодив таке розірвання, у суду відсутні підстави вважати, що спірний договір оренди був розірваний за згодою сторін з 25.01.2019.

З огляду на положення пункту 7.2. Договору оренди та те, що відповідач звернувся до позивача з пропозицією про розірвання договору 02.02.2019, суд погоджується з твердженням позивача, що Договір оренди припинив свою дію 02.04.2019.

Частиною першою статті 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини третьої статті 285 ГК України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу частини першої статті 291 ГК України не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач не сплачував орендну плату починаючи з 06.01.2019 по 02.04.2019.

Частиною третьої статті 762 ЦК України встановлено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Вказане також кореспондується з нормами статті 286 ГК України, відповідно до якої розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (частина перша).

Листом від 22.01.2019 вих. №2/2 позивач, керуючись пунктом 4.9. Договору оренди (в редакції Додаткової угоди від 15.11.2018), повідомив відповідача про збільшення розміру орендної плати до 30.000,00грн. з 22.01.2019.

Між тим, суд зауважує, що в даному випадку збільшення розміру орендної плати з 22.01.2019 до 30.000,00грн. не відбулося, оскільки пунктом 4.8. Договору оренди сторони погодили, що розмір орендної плати, передбачений пунктом 4.1. Договору, є фіксованим протягом перших 12 місяців строку дії Договору.

Доказів внесення змін до пунктів 4.1. та 4.8. Договору оренди будь-якими додатковими угодами позивачем до суду не надано. Крім того, в Додатковій угоді від 15.11.2018 (т. I, а.с. 17) зазначено, що інші умови Договору залишені без змін.

Враховуючи умови спірного Договору оренди, суд зазначає, що збільшення розміру орендної плати позивачем в односторонньому порядку можливо протягом дії вказаного договору (з 15.11.2018 по 31.10.2021). Натомість, новий (збільшений) розмір орендної плати буде діяти тільки з 13 місяця строку дії Договору оренди.

За таких обставин, твердження позивача щодо зміни розміру орендної плати з 22.01.2019 до 30.000,00грн. в односторонньому порядку є необґрунтованими, недоведеними та такими, що суперечать умовам укладеного Договору.

Таким чином, здійснений позивачем розрахунок орендної плати з 22.01.2019 по 02.04.2019 у загальній сумі 71.667,42грн. також не відповідає положенням спірного Договору.

Суд, здійснивши перерахунок орендної плати за період з 06.01.2019 по 02.04.2019 за ставкою 2.000,00грн./місяць, зазначає, що її загальний розмір складає 5.746,23грн. А саме: за січень 2019 року - 1.612,90грн. (2000/31*25), за лютий 2019 року - 2.000,00грн., березень 2019 року - 2.000,00грн. та квітень 2019 року - 133,33грн. (2000/30*2).

Враховуючи сплачений відповідачем гарантійний платіж у сумі 2.000,00грн., заборгованість з орендної плати за спірним договором складає 3.746,23грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для визнання позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором оренди нерухомого майна від 15.11.2018 №09/11/2018 у розмірі 3.746,23грн. законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині заборгованості (66.963,45грн.) позовні вимоги є недоведеними та безпідставними.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно приписів статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до пункту 6.2. Договору оренди в разі, коли Орендар допустив несвоєчасну сплату орендної плати, а також несвоєчасно перерахував суми компенсацій за комунальні послуги, він зобов`язується виплатити Орендодавцю пеню у розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

А отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/10224/14, від 23.05.2018 у справі №910/15492/17 та від 06.03.2019 у справі №916/4692/15.

Враховуючи те, що нарахування пені позивачем здійснювалось з урахуванням збільшеного розміру орендної плати, що не відповідає обставинам справи, судом здійснено перерахунок пені. А саме: за січень 2019 року на суму 1.612,90грн. з 06.01.2019 по 17.05.2019; лютий 2019 року на суму 2.000,00грн. з 06.02.2019 по 17.05.2019; березень 2019 року на суму 2.000,00грн. з 05.03.2019 по 17.05.2019 з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ.

Суд зазначає, що загальний розмір пені з урахуванням встановлених вище обставин становить 549,83грн. В іншій частині (31.660,49грн.) пеня нарахована безпідставно.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 80,19грн. покладаються на відповідача, в іншій частині - 1.840,81грн. залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Телур Фарм» (62472, Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кім. 6-8, ) заборгованість за договором оренди нерухомого майна від 15.11.2018 №09/11/2018 в сумі 3.746,23грн., пеню в розмірі 549,83грн. та витрати щі сплати судового збору в розмірі 80,19грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "12" вересня 2019 р.

Суддя О.В. Бринцев

/справа №922/2125/19/