РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.07.2019Справа № 910/3779/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек"

про стягнення 226 345,00 грн,

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек"

до відповідача 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Монт УА"

відповідача 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Омега Стимул"

відповідача 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп"

про визнання договорів недійсними,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 11.07.2019,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп" (далі - позивач за первісним позовом, відповідач 3 за зустрічним позовом, Компанія) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек" (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, Фірма) про стягнення 226 345,00 грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 050115/42 від 05.01.2015 в частині повної та своєчасної оплати поставленої програмної продукції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3779/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Встановлено строки для надання суду відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 було залишено зустрічну позовну заяву без руху, оголошено про здійснення розгляду справи № 910/3779/19 за правилами загального позовного провадження.

11.05.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монт УА" (далі - відповідач за зустрічним позовом 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Омега Стимул" (далі - відповідач за зустрічним позовом 2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп" про визнання договорів недійсними прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічні позовні вимоги об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

За результатами підготовчого засідання 12.06.2019 судом було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 03.07.2019.

Ухвалою суду від 02.07.2019 судове засідання у справі, призначене на 03.07.2019, було перенесено на 11.07.2019, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 02.07.2019.

У призначеному судовому засіданні 11.07.2019 представник Компанії просив позовні вимоги за первісним позовом задовольнити в повному обсязі, а у зустрічному позові відмовити.

Представник Фірми у свою чергу під час судового засідання заперечував проти первісного позову та просив задовольнити зустрічний позов і визнати недійсним договір відступлення права вимоги.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийняте в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МОНТ УА» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ВАЛТЕК» (далі - Відповідач) був укладений Договір № 050115/42 від 05.01.2015 (далі - Договір № 050115/42 від 05.01.2015). за умовами якого Постачальник зобов`язується поставляти, а Відповідач (за умовами Договору - Покупець) зобов`язується приймати та здійснювати оплату програмної продукції: примірників комп`ютерних програм (надалі - ПЗ), що визначається в рахунках-фактурах та/або накладних/актах приймання-передачі, та/або замовленнях, та/або додатках до Договору, на умовах, визначених в Договорі, з метою його наступного перепродажу та/або реалізації від свого імені кінцевим користувачам.

Пунктом 2.7. Договору № 050115/42 від 05.01.2015 визначено, що ПЗ вважається поставленим в дату передання/направлення ПЗ Відповідачу та підтверджується підписаною Сторонами видатковою накладною/актом приймання-передачі. Згідно з п. 3.1. Договору № 050115/42 від 05.01.2015 ціни на ПЗ та вартість кожної партії ПЗ визначаються у рахунках-фактурах та/або накладних/актах приймання-передачі, та/або замовленнях, та/або додатках до Договору № 050115/42 від 05.01.2015.

На виконання умов Договору № 050115/42 від 05.01.2015 Постачальник поставляв, а Відповідач приймав ПЗ без будь-яких зауважень.

Відповідно до пункту 3.3. Договору № 050115/42 від 05.01.2015, якщо Сторони не домовились про інше, оплата вартості ПЗ здійснюється Відповідачем протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати приймання ПЗ.

У порушення умов укладеного Договору № 050115/42 від 05.01.2015, Фірма здійснила лише часткову оплату вартості поставленого Постачальником ПЗ у строки, передбачені Договором № 050115/42 від 05.01.2015,у зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість за ПЗ, поставлене Постачальником згідно з умовами Договору № 050115/42 від 05.01.2015. Загальний розмір заборгованості становить 226 345,00 грн, що підтверджується Видатковою накладною № М-180417/10 від 18.04.2017.

Беручи до уваги виникнення у Відповідача грошових зобов`язань перед Постачальником за ПЗ, поставлене згідно з умовами Договору № 050115/42 від 05.01.2015, Постачальник склав і направив Відповідачеві Акт звірки взаєморозрахунків від 12.05.2017, згідно з яким станом на 12.05.2017 заборгованість Відповідача перед Постачальником за Договором № 050115/42 від 05.01.2015 складає 226 345,00 грн. Вказаний акт був підписаний та скріплений печатками обох сторін Договору № 050115/42 від 05.01.2015.

У подальшому, керуючись статтями 512-519 Цивільного кодексу України, Постачальник відступив право вимоги до Відповідача за Договором № 050115/42 від 05.01.2015 новому кредитору - Пайовому венчурному недиверсифікованому закритому інвестиційному фонду «АГРОСТИМУЛ», в інтересах та рахунок якого діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОМЕГА СТИМУЛ», на підставі Договору № 16/4-05/17 про відступлення права вимоги від 16.05.2017.

Відповідно пункту 1.1. Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017 Постачальник (за умовами Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017 - Первісний Кредитор), в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, за плату, передбачену даним Договором, в повному обсязі відступає, а Пайовий венчурний недиверсифікований закритий інвестиційний фонд «АГРОСТИМУЛ», в інтересах та за рахунок якого діяло Товаристві, обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОМЕГА СТИМУЛ» (за умовами Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017 - Новий Кредитор) набуває в повному обсязі право грошових вимог до Відповідача (за умовами Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017 - Боржник), строк платежу за якими настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому за Договором № 050115/42 від 05.01.2015.

Так, пунктом 1.2. Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017 визначено, що згідно цього Договору відступається сума заборгованості Відповідача за Договором № 050115/42 від 05.01.2015 у розмірі 226 345,00 грн, без ПДВ.

Згідно з пунктом 1.3. Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017 моментом переходу права вимоги від Первісного Кредитора до Нового Кредитора вважається момент підписання Акту приймання-передачі прав вимоги за Договором, який був підписаний Первісним Кредитором і Новим Кредитором 16.05.2017.

На виконання пункту 3.3. Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017 Первісний Кредитор передав Новому Кредиторові оригінали документів, що підтверджують зобов`язання Боржника (Відповідача) перед Постачальником (Первісним Кредитором) та інші наявні документи, що стосуються виключно договорів та повноважень Боржника. Про передачу вказаних документів Сторони склали і підписали Акт приймання-передачі документації від 16.05.2017 до Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017р.

Постачальник своїм листом без вих. № від 16.05.2017 повідомив Відповідача про відступлення права вимоги за вказаним вище договором.

Пунктом 3.6. Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017 передбачено, що Новий Кредитор має право відступати право вимоги за Договором № 050115/42 від 05.01.2015 без будь-яких обмежень.

Так, 03.07.2017 Пайовий венчурний недиверсифікований закритий інвестиційний фонд «АГРОСТИМУЛ», в інтересах та за рахунок якого діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОМЕГА СТИМУЛ», керуючись статтями 512-519 Цивільного кодексу України і пункту 3.6. Договору № 16/4-05/17 від 16.05.2017, уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ КРЕДИТ ГРУП» Договір № 03/4-07/17 про відступлення права вимоги (надалі за текстом - Договір № 03/4-07/17 від 03.07.2017).

Відповідно пункту 1.1. Договору № 03/4-07/17 від 03.07.2017 ПВНЗІФ «АГРОСТИМУЛ», в інтересах та за рахунок якого діяло ТОВ «Компанія з управління активами «ОМЕГА СТИМУЛ» (за умовами Договору № 03/4-07/17 від 03.07.2017 - Первісний Кредитор), в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, за плату, передбачену даним Договором, в повному обсязі відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ КРЕДИТ ГРУП» (за умовами Договору № 03/4-07/17 від 03.07.2017 - Новий Кредитор) набуває в повному обсязі право грошових вимог до Відповідача (за умовами Договору № 03/4-07/17 від 03.07.2017 - Боржник), строк платежу за якими настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому за. Договором № 050115/42 від 05.01.2015.

Так, пунктом 1.2. Договору № 03/4-07/17 від 03.07.2017 визначено, що відступається сума заборгованості Відповідача за Договором № 050115/42 від 05.01.2015 у розмірі 226 345,00 грн, без ПДВ.

Згідно з пунктом 1.3. Договору № 03/4-07/17 від 03.07.2017 моментом переходу права вимоги від Первісного Кредитора до Нового Кредитора вважається момент підписання Акту приймання-передачі прав вимоги за Договором, який був підписаний Первісним Кредитором і Новим Кредитором 03.07.2017.

Первісний Кредитор (ПВНЗІФ «АГРОСТИМУЛ», в інтересах і за рахунок якого діяло ТОВ «Компанія з управління активами «ОМЕГА СТИМУЛ») передав Відповідачеві Повідомлення про відступлення права вимоги з вих. № 03/2-07/17 від 03.07.2017, в якому зазначив суми відступленої заборгованості Боржника (226 345,00 грн, без ПДВ), найменування Нового Кредитора (Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ КРЕДИТ ГРУП») та інші дані (код ЄДРПОУ Нового Кредитора, банківські реквізити Нового Кредитора, призначення платежу), необхідні Боржнику (Відповідачу) для виконання зобов`язань Боржника на користь Нового Кредитора.

Однак Відповідач не здійснив погашення заборгованості в сумі 226 345,00 грн., що виникла за умовами Договору № 050115/42 від 05.01.2015. Вказані обставини стали підставою звернення із даним позовом (первісним) до суду, в межах якого просить стягнути 226 345,00 грн боргу.

У свою чергу, заперечуючи проти первісного позову, Фірма зазначає, що пунктом 9.8. Договору №050115/42 від 05.01.2015 передбачено, що сторона не має права передати свої обов`язки по цьому договору третій стороні без попередньої письмової згоди на це іншої Сторони. Оскільки, згода на передачу своїх обов`язків по цьому Договору третій стороні, в тому числі на відступлення права вимоги по первісному Договору №050115/42 від 05.01.2015 ТОВ «Компанії з управління активами «Омега Стимул», ТОВ «Монт УА» не була надана Фірмою.

У межах зустрічної позовної заяви Фірма просить суд визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги №16/4-05/17 від 16.05.2017 та Договір про відступлення права вимоги №03/4-07/1 від 03.07.2017. Правовими підставами для визнання вказаних правочинів недійсними Фірма зазначає, що відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні, якщо обов`язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, щодо первісного та зустрічного позову господарський суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільний кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дослідивши зміст та умови Договору № 050115/42 від 05.01.2015, суд дійшов висновку про те, що до правовідносин за вказаним правочином застосовуються приписи параграфу 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В силу вимог частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, умовами укладеного договору сторонами був погоджений обов`язок відповідача за зустрічним позовом здійснювати оплату ПЗ протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати прийняття. Із наявної у матеріалах справи видаткової накладної від 18.04.2017 вбачається, що ПЗ прийнято 18.04.2017 без зауважень, а отже оплачене ПЗ мало бути не пізніше 18.05.2017.

Крім того, у матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.04.2017-12.05.2017 складений та підписаний представниками обох сторін, з якого вбачається, що за спірний період заборгованість Фірми перед Постачальником становить 226 345,00 грн.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

У встановлені строки, Фірма наявну та не спростовану суму заборгованості не сплатило.

Як вказано судом вище, 16.05.2017 та 03.07.2017 були укладені Договори відступлення права вимоги за наслідками виконання яких, право вимоги перейшло до Компанії, яка і звернулась із позовом про стягнення боргу.

У межах даної господарської справи, фактично Фірмою не надано заперечень щодо суми боргу, натомість остання не визнає наявність права у Компанії звертатись із даним позовом, оскільки договори відступлення є недійсними.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. Аналогічна правова позиція міститься в пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Фірма вказує на те, що Договір № 050115/42 від 05.01.2015 у пункті 9.8 містить обмеження щодо передачі сторонами своїх обов`язків за договором.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Статтею 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вказане, суд критично оцінює доводи Фірми щодо наявності застереження у Договорі № 050115/42 від 05.01.2015, які унеможливлювали укладення без згоди Фірми договорів відступлення права вимоги.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що ТОВ «Монт УА» не здійснювало жодної передачі своїх обов`язків за договором, вона здійснила передачу прав - права вимоги (на підставі Договору № 16/4-05/17 про відступлення права вимоги від 16.05.2017).

При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що зі змісту вказаного договору слідує, що обмеження щодо передачі обов`язків мало місце щодо фактичного виконання умов договору. Вказане не обмежує Постачальника у праві передати своє право вимагати сплатити грошові кошти іншій особі - Новому кредитору.

З огляду на вказане, Фірмою належними та допустимими доказами не доведено наявності обставин з якими законодавець передбачає визнання договорів відступлення недійсними, а тому у задоволенні зустрічного позову суд відмовляє.

Натомість, статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується обов`язок Фірми сплатити на користь Компанії борг у розмірі 226 345,00 грн.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин первісний позов Компанії підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд первісного та зустрічного позову покладаються на Фірму.

Керуючись статями 74, 76-80, 129, 180, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек" про стягнення 226 345,00 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек" (01042, місто Київ, Печерський район, вулиця Івана Кудрі, будинок 13/2, квартира 32; ідентифікаційний код 20009888) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп" (04116, місто Київ, Шевченківський район, вулиця Старокиївська, будинок 10Г, офіс 173; ідентифікаційний код 38320537) 226 345,00 грн (двісті двадцять шість тисяч триста сорок п`ять гривень 00 копійок) боргу та 3 395,18 грн (три тисячі триста дев`яносто п`ять гривень 18 копійок) судового збору.

3. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монт УА", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Омега Стимул"та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Кредит Груп" про визнання договорів недійсними - відмовити повністю.

4. Судові витрати, пов`язані з розглядом зустрічної позовної заяви, покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю Фірми "Валтек".

5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30.08.2019.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ