ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.09.2019 Справа № 920/403/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю.,

Розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/403/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Сороки Володимира Карповича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ),

до відповідача Фізичної особи-підприємця Волошиної Таміли Олексіївни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ),

про зобов`язання прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення з 31.03.2019 та підписати акт здачі-приймання приміщення на підставі договору оренди приміщення від 24.03.2019, укладеного між сторонами,

за участю представників:

Від позивача - Сорока В.К.;

Від відповідача - не з`явився;

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов`язати відповідача прийняти у позивача з 31.03.2019 у тимчасове користування (оренду) приміщення за адресою: м. Суми, вул. Курська, 133 та підписати акт здачі-приймання зазначеного приміщення від 31.03.2019 на підставі укладеного між сторонами договору оренди приміщення від 24.03.2019.

Ухвалою господарського суду від 26.04.2019 відкрито провадження у справі № 920/403/19 за правилами загального позовного провадження; відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням вимог статі 165 Господарського процесуального кодексу України - до 21.05.2019, позивачу наданий строк для подання відповіді на відзив відповідача - до 22.05.2019.

06.06.2019 позивач подав клопотання (вх. № 4488 від 06.06.2019) про долучення доказів на підтвердження своєї позиції по справі, зокрема скріншоти переписки сторін у Viber.

10.06.2019 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи № 920/403/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2019, справу № 920/403/19 призначено до розгляду судді Жерьобкіній Є.А.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.06.2019 призначено підготовче засідання по справі № 920/403/19 на 10.07.2019 на 11 год. 30 хв.

Ухвала господарського суду Сумської області від 19.06.2019 у справі № 920/403/19, що була надіслана на адресу відповідача, повернута до суду з відміткою пошти за закінченням терміну.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.07.2019 відкладено підготовче засідання на 29.07.2019 на 12 год. 30 хв.

Позивач подав клопотання (вх. № 5656 від 15.07.2019), в якому просить суд долучити до матеріалів справи докази на підтвердження своєї позиції по справі, зокрема скріншоти ведення переписки з відповідачем.

Ухвала господарського суду Сумської області від 10.07.2019 у справі № 920/403/19, що була надіслана на адресу відповідача, повернута до суду з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 29.07.2019 продовжений строк підготовчого провадження по справі № 920/403/19 на тридцять днів до 17.09.2019, відкладене підготовче засідання на 04.09.2019, 12:45.

Ухвала господарського суду Сумської області від 29.07.2019 у справі № 920/403/19, що була надіслана на адресу відповідача, повернута до суду з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.09.2019 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.09.2019, 10:00.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

За приписами ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

24.03.2019 між сторонами укладено договір, за умовами якого позивач, в порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується передати відповідачу, а відповідач зобов`язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності.

Приміщення, яке передається в оренду за договором, знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.1. договору, приміщення передається позивачем і приймається в оренду відповідачем на умовах сплати останнім плати за користування приміщенням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, або готівкою.

Орендна плата підлягає сплаті до 05 числа поточного місяця за поточний місяць, із розрахунку 10 (десять) тисяч гривень.

За умовами п. 3.2.1 договору, позивач зобов`язується надати приміщення відповідачу та ключі від нього в десятиденний строк з моменту укладання цього договору у справному стані, належному для використання його за призначенням, за актом здачі-приймання, в якому зазначається технічний стан приміщення і інженерного устаткування на момент передачі в оренду з фотофіксацією стану приміщень.

Порядок передачі та повернення приміщення орендодавцю визначений сторонами у розділі 5 договору (п.п. 5.1.-5.5.).

Передача позивачем та прийняття відповідачем приміщення у оренду засвідчується актом здачі-приймання приміщення у оренду. Повернення приміщення орендодавцеві здійснюється за актом здачі - приймання. Обов`язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору.

Орендар/орендодавець зобов`язаний здійснити огляд приміщення під час підписання акту здачі-приймання. На момент передачі приміщення орендодавцем орендарю сторони проводять фотофіксацію приміщення. Фотографії зовнішнього і внутрішнього стану приміщення друкуються в 2-х примірниках кожна. На роздрукованих фотографіях сторони ставлять свої підписи/печатки із зазначенням дати фотофіксації. Вказані фотографії є невід`ємною частиною цього договору оренди.

Орендодавець гарантує, що при дотриманні орендарем санітарних і протипожежних правил, а також правил експлуатації встановленого в приміщенні санітарно-технічного та інженерного устаткування, орендоване приміщення не втратить експлуатаційних властивостей.

Приміщення та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцеві/орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання. У момент підписання цього акта орендар/орендодавець передає орендодавцеві/орендареві ключі від приміщення та сплатити орендну плату за два місяці на перед.

Оплата оренди та комунальних послуг орендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення.

З актом приймання передачі орендодавець передає інструкцію по користуванню газовим котлом та іншим обладнанням приміщення під розписку.

Договір укладено з 24.03.2019 по 24.03.2020 (п. 7.1. договору).

Як зазначає позивач, 30.03.2019 для підтвердження готовності приміщення до передачі відповідачу в оренду на адресу Viber та на адресу електронної пошти відповідача, що вказані у договорі, ним було надіслано акт приймання-передачі для погодження між сторонами (а.с. 86-87).

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідачу було надіслано запрошення на зустріч для передачі приміщення від 30.03.2019.

Акт приймання-передачі приміщення відповідач не підписав.

З доданої позивачем до матеріалів справи роздруківки переписку сторін у Viber вбачається, що позивач неодноразово повідомляв відповідача про готовність приміщення до передачі в оренду, неодноразово запрошував відповідача прибути до м. Суми для передачі приміщення в оренду.

Як вбачається з роздруківки повідомлень у Viber, 06.04.2019 відповідач повідомив позивача про те, що відносини між сторонами з приводу оренди приміщення неможливі.

12.04.2019 позивач звернувся до відповідача з листом щодо досудового врегулювання спору, в якому просив відповідач прийняти приміщення в оренду відповідно до умов договору.

Докази надання відповіді на вказаний лист в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 651 ЦК України).

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ст. 765 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 538 Цивільного кодексу України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

З урахуванням приписів вказаний норм, судом встановлено, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, договір оренди приміщення від 24.03.2019 є укладеним, докази вчинення розірвання договору в такій самій формі, що й договір відсутні, тому договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з приписів чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору, обов`язку позивача передати за актом приймання-передачі приміщення в оренду кореспондує обов`язок відповідача здійснити огляд приміщення та прийняти майно в оренду шляхом підписання відповідного акту.

Судом встановлено, що позивач неодноразово вчиняв дії з метою виконання обов`язку щодо передачі приміщення в оренду.

Однак, відповідач неправомірно, в порушення умов договору, ухилився від прийняття в оренду приміщення; про розірвання договору ні до позивача, ні до суду не звертався.

Разом з цим, за змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його захисту в обраний спосіб.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту й у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

При цьому, за частиною другою статті 5 Господарського процесуального кодексу України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу.

З позову вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути позивач, а саме: передати в оренду приміщення та отримати підписаний акт здачі-прийняття приміщення. Позивач вважає, що таким чином буде припинене порушення його прав та усунене виникнення негативних наслідків порушення його прав, зокрема не отримання орендної плати.

Таким чином, метою укладання договору оренди з боку позивача є отримання від відповідача як орендаря орендної плати за оренду прийнятого за актом здачі-приймання приміщення, а не отримання підписаного акту здачі-приймання приміщення в оренду.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.

Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

В свою чергу, акт здачі-приймання приміщення в оренду не містить наведених характеристик, а лише являється доказом на підтвердження певних обставин, в даному випадку, прийняття в оренду приміщення, якому передує огляд об`єкта оренди орендарем.

Разом з цим, предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, зобов`язання прийняти в оренду приміщення та підписати акт здачі-приймання приміщення, оскільки такий акт підтверджує наявність або відсутність юридичних фактів , які входять до підстав позову.

Предметом позову може бути матеріально - правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача прийняти приміщення в оренду та підписати акт здачі-приймання приміщення, не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Зобов`язання особу прийняти в оренду приміщення та підписати акт фактично лежить в площині її особистого волевиявлення, а тому даний предмет позову не може бути виконаний шляхом державно-примусової діяльності та не є ефективним засобом захисту.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позовна вимога, заявлена позивачем, не може бути самостійним предметом спору і відповідно способом захисту та підлягає встановленню лише при існуванні і розгляді спору, який виник між особами, про право цивільне.

У даному випадку, враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо прийняття в оренду приміщення та підписання акту здачі-приймання приміщення в оренду, внаслідок чого позивач за діючим договором фактично позбавлений права на отримання орендної плати, це може бути вимога про стягнення доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), тощо.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Сороки Володимира Карповича до відповідача Фізичної особи-підприємця Волошиної Таміли Олексіївни про зобов`язання прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення з 31.03.2019 та підписати акт здачі-приймання приміщення на підставі договору оренди приміщення від 24.03.2019, укладеного між сторонами.

2. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп. покласти на позивача - Фізичну особу-підприємця Сороку Володимира Карповича.

3. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до ст. 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

5. Відповідно до пп. 17.5. п. 17 Розділу XI Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 13.09.2019

Суддя Є.А. Жерьобкіна