ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1385/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів Ярош А.І., Савицького Я.Ф.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;
За участю представників сторін:
Від Міністерстіва оборони України - Єрмаков А.В., посвідчення УК № 155750, від 14.08.01;
від Рудової О.О., ОСОБА_1 - Синько О.А., довіреність № 324, від 10.05.17; довіреність №337 від 23.05.17;
Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України, Фізичної особи-підприємця Рудової Олени Олександрівни та Фізичної особи-підприємця Рудової Галини Олександрівни
на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 року (повний текст складений 29.11.2018)
по справі № 916/1385/18
за позовом Міністерства оборони України
до відповідачів: 1. Фізичної особи-підприємця Рудової Олени Олександрівни
2. Фізичної особи-підприємця Рудової Галини Олександрівни
3. Державного підприємства ТВК
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Концерну Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс
про визнання недійсною додаткової угоди та усунення перешкод у користуванні майном, -
(суддя першої інстанції: Рога Н.В., дата та місце ухвалення рішення: 19.11.2018, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Рудової Олени Олександрівни (далі - ФОП Рудова О.О.), Фізичної особи-підприємця Рудової Галини Олександрівни (далі - ФОП Рудова Г.О.), Державного підприємства "ТВК" (далі ДП «ТВК») про визнання недійсною Додаткової угоди №30 від 30.11.2009, укладеної між ДП "ТВК", фізичною особою Рудовою О.О., фізичною особою ОСОБА_2 до Договору №63/2009 від 30.06.2009 про надання права платного користування торговельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій; про зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та будь-яких інших третіх осіб, усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №4954 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, б. 20.
06.09.2018 до суду надійшла заява Міністерства оборони України про уточнення позовних вимог, згідно якої останнє просить суд визнати недійсною Додаткову угоду №30 від 30.11.2010, укладену між ДП "ТВК" та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Договору №63/2009 від 30.06.2009 про надання права платного користування торговельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій; зобов`язати ФОП Рудову О.О. та ФОП Рудову Г.О. та будь-яких інших третіх осіб, усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №4954 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, б. 20.
05.10.2018 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить суд визнати недійсною Додаткову угоду №30 від 30.11.2010, укладену між ДП "ТВК" та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Договору №63/2009 від 30.06.2009 про надання права платного користування торговельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій; зобов`язати ФОП Рудову О.О. та ФОП Рудову Г.О. та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №4954 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, б. 20.
Заяви про уточнення позовних вимог подавалися з метою усунення помилок, наявних у прохальній частині позовної заяви і жодним чином не стосуються зміни предмету або підстав позову.
Позовні вимоги обґрунтовані фактом укладання відповідачами додаткової угоди №30 від 30.11.2010 із перевищенням наданих позивачем ДП „ТВК" повноважень. В обґрунтування позовних вимог в частині зобов`язання ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О. та будь-яких третіх осіб усунути Міністерству оборони України перешкоди у користуванні торгівельним місцем позивач посилається на припинення між сторонами договірних відносин у зв`язку з укладення між ДП „ТВК, ФОП Рудовою Г.О. та ФОП Рудовою О.О. додаткової угоди №30 30.11.2010 після закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008, та за відсутності у ДП „ТВК повноважень на укладення додаткової угоди.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 (суддя Рога Н.В.) позов задоволено частково, визнано недійсною додаткову угоду №30 від 30.11.2010, укладену між ФОП Рудовою О.О. та ФОП Рудовою Г.О. та ДП „ТВК" до договору про надання права платного користування торговельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій №63/2009 від 30.06.2009, стягнуто з ДП „ТВК" на користь Концерну Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс судовий збір у розмірі 587 грн. 33 коп., з ФОП Рудової О.О. на користь Концерну Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс судовий збір у розмірі 587 грн. 33 коп., з ФОП Рудової Г.О. на користь Концерну Військторгсервіс в особі філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс судовий збір у розмірі 587 грн. 33 коп., у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання ФОП Рудової О.О., ФОП Рудової Г.О. та будь-яких інших третіх осіб, усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №4954 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, б. 20 відмовлено.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що з матеріалів справи не вбачається наявності жодної з обставин, які б давали підстави вважати, що ДП «ТВК» має відповідні повноваження на укладення додаткової угоди на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи або з інших підстав.
Крім того, місцевий господарський суд додатково зазначив, що зі змісту додаткової угоди №30 від 30.11.2010 вбачається, що ДП „ТВК було укладено такий правочин від власного імені, оскільки будь-яких посилань на укладення додаткової угоди від імені та в інтересах Міністерства оборони України вказана угода не містить.
Посилання відповідачів на отримання позивачем плати за користування торговельним місцем як на доказ фактичного ухвалення оспорюваної додаткової угоди, на думку суду, також не має доказового значення, оскільки з платіжних документів на оплату не вбачається посилань на зазначену додаткову угоду.
Місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення поданого Міністерством оборони України позову шляхом визнання недійсною додаткової угоди №30 від 30.11.2010, укладеної ДП ТВК, ФОП Рудовою О.О. та ФОП Рудовою Г.О. до договору №63/2009 про надання права платного користування торгівельним місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій №63/2009 від 30.06.2009.
Крім того, суд першої інстанції також зазначив, що правові підстави для зобов`язання ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О. та будь-яких інших третіх осіб, усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №4954 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, б. 20 відсутні.
18.12.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18.
Міністерство оборони України вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у вимозі про усунення перешкод у користуванні майном незаконним та необґрунтованим.
На думку апелянта місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що договір №63/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій від 30.06.2009 не припинено, і як наслідок, відповідач на правових підставах користується торгівельним місцем №4954.
Міністерство оборони України з посиланням на ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України зазначає, що законодавством передбачена можливість відмови від договору (його розірвання, припинення) в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору.
Також апелянт звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції при розгляді справи було залишено поза увагою той факт, що відповідачі були належним чином повідомлені про припинення дії договору №63/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів №4954 на території ТОВ „Промтоварний ринок по вул. Рожевій від 30.06.2009.
Крім того, на думку апелянта, рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном не відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду України від 16.05.2018 по справі №420/504/16-ц.
Міністерство оборони України зазначає, що ним вчинялися належні, розумні та достатні дії з метою повідомлення відповідача про припинення договору, а відповідач умисно, розуміючи правові наслідки, не отримували повідомлення.
Апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 в частині відмови в усуненні перешкод у користуванні майном та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: зобов`язати ФОП Рудову О.О., ФОП Рудову Г.О. та будь-яких третіх осіб, усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця №4954 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВ "Промтоварний ринок" за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, б. 20 та стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №916/1385/18 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018.
28.12.2018 від Філії Одеське управління військової торгівлі Концерну Військторгсервіс надійшли пояснення по апеляційній скарзі, в яких вона підтримує апеляційну скаргу Міністерства оборони України у повному обсязі, просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у повному обсязі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2019 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18 призначено до розгляду на 06.02.2019.
Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФОП Рудова О.О. та ФОП Рудова Г.О. 31.01.2019 також звернулись до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 по справі №916/1385/18 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким у задоволенні позовної вимоги відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
ФОП Рудова О.О. та ФОП Рудова Г.О. вважають висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання недійсною додаткової угоди №30 від 30.11.2010 до договору про надання права платного користування торгівельним місцем №63/2009 від 30.06.2009 незаконним та необґрунтованим, а судове рішення в цій частині ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На думку апелянтів, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, при їх недоведеності, висновки суду не відповідають обставинам справи.
На думку ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О., позивач не підтвердив належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами своє право, за захистом якого звернувся до суду, посилаючись на ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України, тобто право на первинне користування торговим місцем №4954 по вул. Рожевій на території ТОВ „Промтоварний ринок.
Апелянти зазначають, що судом першої інстанції не взято до уваги низку підстав, які поряд із вказаним, свідчать про те, що Міністерство оборони України не має законних прав на безоплатне користування торговими місцями по вул.Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», зокрема, місцем №4954 та як наслідок, те, що ДП „ТВК повинно було мати відповідне доручення на вчинення дій від імені Міністерства оборони Укарїни з приводу укладення додаткової угоди, предметом якої є користування торговим місцем №4954.
На думку заявників апеляційної скарги висновки суду стосовно того, що майнові права на торгове місце №4954 належать Міністерству оборони України на підставі Договору №181/9-83р, не відповідають обставинам справи, оскільки не доведені позивачем.
Крім того, скаржники зазначають, що прийняття Міністерством оборони України орендної плати у розмірі, який передбачений саме Додатковою угодою до Договору, а не основним договором і відсутність заперечень з приводу розміру орендної плати, яка згідно з додатковою угодою є збільшеною з 1800 грн. до 2000 грн. також свідчить про схвалення правочину зі сторони позивача.
З огляду на зазначене, апелянти просять суд рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18 в частині визнання недійсною додаткової угоди №30 від 30.11.2010, укладеної між ДП „ТВК, ФОП Рудовою О.О. та ФОП Рудовою Г.О. до договору №63/2009 від 30.06.2009 скасувати та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким у задоволенні позовної вимоги відмовити, а у решті позовних вимог рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 відкладено розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18 на 13.02.2019 о 14-00.
13.02.2019 судове засідання у справі №916/1385/18 не відбулось, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача Савицького Я.Ф., про що складено відповідну довідку секретарем судового засідання.
Розпорядженням керівника апарату суду №100 від 18.02.2019 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1385/18, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Савицького Я.Ф. з 13.02.2019, перебуванням судді-учасника колегії Колоколова С.І. у відпустці з 18.02.2019 по 22.02.2019.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2019 визначено наступний склад колегії суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Ярош А.І., Разюк Г.П.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Разюк Г.П., Ярош А.І., призначено розгляд справи №916/1385/18 на 03.04.2019 об 11-30 год.
Крім того, 04.03.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О. про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 по справі №916/1385/18, в якій було надано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2643 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О. на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 по справі №916/1385/18, призначено розгляд апеляційної скарги ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О. на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 по справі №916/1385/18 до спільного розгляду з апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 задоволено клопотання Міністерства оборони України про зупинення апеляційного провадження по справі №916/1385/18, зупинено апеляційне провадження у справі №916/1385/18 до отримання правового висновку Великої Палати Верховного Суду по справі №914/2649/17, зобов`язано сторони повідомити Південно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №914/2649/17 та надати відповідні докази.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 поновлено апеляційне провадження по справі №916/1385/18 за апеляційними скаргами Міністерства оборони України, ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О. на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018, призначено справу до розгляду на 08.07.2019 о 10-00 год.
У зв`язку із перебуванням судді - учасника колегії Разюк Г.П. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №388 від 05.07.2019 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1385/18.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 05.07.2019 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Принцевська Н.М., судді: Ярош А.І., Савицький Я.Ф.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 апеляційні скарги Міністерства оборони України, ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О. на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 прийнято до провадження колегією суддів у складі колегії суддів: головуючий суддя Принцевська Н.М., судді: Ярош А.І., Савицький Я.Ф.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №916/1385/18 до отримання правового висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду рішення по справі №916/1684/18.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 поновлено апеляційне провадження по справі №916/1385/18 призначено справу до розгляду на 09.09.2019 о 12-30.
В судовому засіданні 09.09.2019 представники Міністерства оборони України, ФОП Рудової О.О. та ФОП Рудової Г.О. підтримали доводи та заперечення, викладені ними письмово. Представники інших учасників в судове засідання не з`явились, не повідомивши завчасно про причини неявки, про дату, час та місце проведення судового засідання по справі повідомлені належним чином.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а також з огляду на тривалий час перебування справи на розгляді в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників, які не з`явились, за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційні скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2000 між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю „Промтоварний ринок було укладено договір №181/9-83р.
Відповідно до п. п. 1.1, 5.1 вказаного договору Міністерство оборони України дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком площею 1,2 га, вартість понесених затрат по його обладнанню становить 264 661 гривень), що розташована на території військового містечка №7 Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_1 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтованим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області. Міністерство оборони України має право протягом 99 років з дня підписання цього договору безкоштовного користування на власній розсуд 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території Ринку по вулиці Рожевій, та розташованими на даних місцях контейнерами, а Ринок визнає вказане право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечити вільний доступ до вказаних контейнерів.
27.11.2008 між Міністерством оборони України (Довіритель) та ДП МОУ„Південь (Повірений) було укладено договір доручення.
Умовами п. 1.1, 5.1, 5.2 вказаного договору передбачено, що Довіритель доручає, а Повірений приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства оборони України юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними особами про надання права платного користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок по вул. Рожевій, збором і обліком грошових коштів, стягненням штрафів та судовим захистом інтересів сторін, які порушуються, оспорюються чи охороняються законом.
30.06.2009 між Міністерством оборони України, від імені якого діяло ДП МОУ „Південь та ФОП Рудовою Г.О. і ФОП Рудовою О.О. було укладено договір №63/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок по вул. Рожевій.
Відповідно до положень п. п. 2.1, 2.2, 6.1 якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надається торгове місце №4954 на території „Промтоварний ринок по вул. Рожевій для встановлення торгових контейнерів.
За умовами розділу 3 Договору вартість одного торгового місця під контейнери встановлюється у розмірі 1800 грн. (з ПДВ) в місяць, оплата проводиться до 5 числа поточного місяця, вартість торгового місця під контейнери може бути змінена Міністерством оброни України. У разі зміни розміру оплати, Міністерство оброни України повинно попередити по це ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в 10-денний термін до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати.
Пунктами 6.3, 6.4 договору №63/2009 від 30.06.2009 передбачено, що договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше, ніж 2 місяці. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона яка виступає з ініціативою про припинення договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 за №683-р „Про передачу цілісного майнового комплексу державного підприємства "Південь" до сфери управління Держкомпідприємництва Державне підприємство „Південь (смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області) було передано до сфери управління Держкомпідприємництва.
Разом з тим, Указом Президента України від 14.09.2009 за №746/2009 було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 №683-р "Про передачу цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Південь" до сфери управління Держкомпідприємництва".
Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва №315 від 12.10.2010 ДП „Південь було перейменовано на Державне підприємство „ТВК та визначено, що ДП „ТВК є правонаступником майнових прав та обов`язків ДП „Південь.
В подальшому, 30.11.2010 між ДП „ТВК, яке є правонаступником майнових прав та обов`язків ДП "Південь" та ФОП Рудовою Г.О. і ФОП Рудовою О.О. було укладено додаткову угоду №30 до договору №63/2009 від 30.06.2009, відповідно до п. 4 якої сторони дійшли згоди, що договір вважається розірваним ДП „ТВК у випадках: заборгованості ФОП Рудовою Г.О. та ФОП Рудовою О.О. по оплаті в терміни більше 70 календарних днів; закінчення терміну, на який був укладений даний договір; інших випадках, які передбачені чинним законодавством.
Крім того, додатковою угодою №30 від 30.11.2010 у п.5 сторонами було передбачено, що тариф на право платного користування встановлюється у розмірі 2000 грн. за місяць (з урахуванням ПДВ), з терміном сплати до 10 числа поточного місяця.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №930-р „Про віднесення цілісних майнових комплексів державних підприємств та організацій до сфери управління Державної служби з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва Державне підприємство „ТВК було передано до сфери управління Держпідприємництва.
14.06.2016 між Міністерством оборони України та концерном „Військторгсервіс (Концерн) було укладено договір доручення №1 від 14.06.2016.
Умовами п. 1.1 вказаного договору доручення (у редакції додаткової угоди №1 від 06.03.2018) передбачено, що Міністерство оборони України доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується від імені Міністерства оборони України вчиняти юридичні дії, пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість 50 місць) на території ТОВ „Промтоварний ринок по вул. Рожевій, в тому числі з правом звернення до суду із позовами про тлумачення умов даних договорів, визнання їх недійсними, отримання та обліком коштів, стягнення заборгованості, штрафних санкцій та представництва інтересів сторін в судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору.
Згідно з п. 5.1 договору доручення №1 від 14.06.2016 цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019. Договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо жодна із сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше, ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії.
Листом №1287 від 27.12.2016 концерном „Військторгсервіс було повідомлено ФОП Рудову Г.О. та ФОП Рудову О.О. про припинення дії договору №63/2009 від 30.06.2009 у порядку п. 6.4 договору з 27.02.2017.
Окрім того, листами №405/13, 405/14 від 29.03.2018, листами №548/13, №548/14 від 24.04.2018 та листами №689/6, №689/7 від 22.05.2018 концерном „Військторгсервіс було повторно повідомлено ФОП Рудову Г.О. та ФОП Рудову О.О. про припинення договору №63/2009 від 30.06.2009 та про відсутність у відповідача правових підстав для використання торгового місця №4954.
Також, позивачем у газеті Одеські вісті, випуск від 09.06.2018 №44 (5068), на сторінці 11 розміщено оголошення наступного змісту: За ініціативою Міністерства оборони України (МОУ) припинено дію договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, укладених Міністерством оборони України від імені якого діяло ДП МОУ "Південь" в подальшому ДП "ТВК", а саме: припинено дію договору №63/2009 від 30.06.2009 року, укладеного з МОУ від імені якого діяло ДП МОУ "Південь" та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користування торговельним місцем №4954, на підставі повідомлення від 29.03.2018 року.
Аналогічне за змістом повідомлення щодо припинення дії Договору №63/2009 від 30.06.2009 було розміщено і на веб-сайті ТОВ "Промтоварний ринок".
Крім того, Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту проведено позаплановий аудит окремих питань фінансово-господарської діяльності філії Одеське управління військової торгівлі за період з 15.12.2016 по 11.12.2017 в частині перевірки виконання філією договірних зобов`язань за договором доручення № 1 від 14.06.2016.
Так, позивач зазначає, що за результатами проведення аудиту складено аудиторський звіт від 26.12.2017 № 234/3/1/114/аз, яким встановлено наступне: з усіх 50 контрагентів лише 36 мають можливість користуватися торговельними місцями згідно з умовами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, що укладені Міноборони, в інтересах якого діє Концерн. При цьому, 14 осіб (у тому числі відповідачі, які займають торговельне місце № 4954), які використовували торговельні місця за договорами, що укладались ДП МОУ Південь, відмовилися переукладати договори за чинним договором доручення від 14.06.2016 № 1.
Позивач вказує, що на виконання пропозицій аудиту, внесених до Аудиторського звіту від 26.12.2017, комісією із представників філії Одеське управління військової торгівлі проведено інвентаризацію торговельних місць Дільниці № 6 філії на території ТОВ Промтоварний ринок по вулиці Рожевій, за результатами проведення якої складено акт інвентаризації від 10.04.2018, яким встановлено, що 14 контрагентів не мають змоги належним чином користуватися торговельними місцями, незважаючи на наявність укладених договорів з Міністерством оборони України, від імені якого діє Концерн в особі начальника філії, перешкоди у користуванні торговельними місцями вчиняються особами (перелік яких визначено у додатку № 3 до акту), який підтверджує те, що перешкоди у користуванні торговельним місцем №4954 вчиняються безпосередньо відповідачами.
З огляду на вказані обставини, а також посилаючись на укладення з боку ДП „ТВК додаткової угоди №30 від 30.11.2010 до договору про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок по вул. Рожевій №63/2009, від 30.06.2009 із перевищенням наданих повноважень, у зв`язку з вибуттям державного підприємства зі сфери управління позивача та після закінчення строку дії договору доручення, Міністерство оборони України стверджує про наявність правових підстав для визнання додаткової угоди недійсною.
Крім того, з огляду на припинення договору з підстав, передбачених п. 6.4 договору, а саме: у зв`язку з відмовою від договору позивача, Міністерство оборони України звернулось з вимогами про зобов`язання ФОП Рудової Г.О., ФОП Рудової О.О. та будь-яких третіх осіб усунути позивачу перешкоди у користуванні торгівельним місцем №4954.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.
За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Як вбачається з укладеного 27.11.2008 між Міністерством оборони України та ДП „Південь, правонаступником якого є ДП „ТВК договору, сторонами було визначено строк дії договору доручення до 31.12.2009.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя (ч.1 ст.1000 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.1 ст.1004 Цивільного кодексу України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.
Статтею 1001 Цивільного кодексу України встановлено, що договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя.
Правовим наслідком закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008 є припинення прав та обов`язків сторін за договором.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно укладення між ДП „ТВК, ФОП Рудовою Г.О. та ФОП Рудовою О.О. додаткової угоди №30 30.11.2010 після закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008, та за відсутності у ДП „ТВК повноважень на укладення додаткової угоди.
Крім того, судовою колегією розглянуто та відхилено доводи апеляційної скарги ФОП Рудової Г.О. та ФОП Рудової О.О. стосовно прийняття Міністерством оборони України плати за користування торгівельним місцем №4954 у збільшеному розмірі на підставі додаткової угоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Стаття 241 Цивільного кодексу України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма Цивільного кодексу України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити.
Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 по справі №6-2612цс15, предметом позовних вимог у межах якої було визнання недійсною додаткової угоди, укладеної неуповноваженою особою, дійшов висновку, що ст. 241 Цивільного кодексу України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма Цивільного кодексу України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити.
Крім того, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що отримання позивачем плати за користування торговельним місцем не має доказового значення з огляду на те, що з платіжних документів на оплату не вбачається посилань на наявність додаткової угоди.
Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в цій частині.
Стосовно заяви ФОП Рудової Г.О. та ФОП Рудової О.О. про застосування до вимоги Міністерства оборони України спливу позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 Цивільного кодексу України встановлює загальний строк позовної давності у три роки.
Згідно з ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Колегія суддів враховує, що матеріали даної справи не містять доказів того, що позивач знав про порушення свого права більш, аніж 3 роки, а також того, що у позивача існувала об`єктивна можливість довідатись про порушення свого права під час виконання своїх функцій.
Відповідно до вимог ст. ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення спливу позовної давності за вимогами про визнання додаткової угоди недійсною покладено саме на відповідача, проте, останнім не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дати, з якої почався перебіг строку позовної давності. Посилання лише на імовірну обізнаність позивача про укладення спірної додаткової угоди з огляду на закінчення строку дії договору доручення та отримання коштів Міністерством оборони України не можуть бути прийняті колегією суддів в якості доказів обізнаності позивача про укладення додаткової угоди з дня її укладення. Більш того, позивач не був стороною вказаної додаткової угоди, що також спростовує доводи ФОП Рудової Г.О. та ФОП Рудової О.О. про те, що перебіг строку позовної давності слід обчислювати з дати її укладення.
За таких обставин, строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено, у зв`язку з чим відсутні підстави для її застосування згідно із заявою ФОП Рудової Галини Олександрівни та ФОП Рудової Олени Олександрівни у справі.
З огляду на вищевикладене, доводи відповідачів в цій частині колегією суддів до уваги не приймаються, а висновки суду першої інстанції є вірними та обґрунтованими.
Стосовно вимог в частині усунення першкод у користуванні майном, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування зазначених позовних вимог Міністерство оборони України посилається на припинення дії договору про надання права користування торгівельним місцем №63/2009 від 30.06.2009, у зв`язку з відмовою позивача від такого договору на підставі п.6.4 укладеного договору.
Як зазначалося раніше, п.6.4 договору №63/2009 від 30.06.2009 передбачено, що дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який його було укладено; за ініціативою однією із сторін. Сторона, яка виступає за ініціативою про припинення договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 цього Кодексу.
Таким чином, за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.
Ініціатива однієї зі сторін договору щодо припинення його дії без отримання згоди на це іншої сторони в контексті наведених положень законодавства не тягне за собою таких правових наслідків, як дострокове припинення дії договору.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідач на ініціативу Міністерства оборони України щодо припинення дії договорів згоди не надавав, а Міністерство з приводу розірвання згаданих договорів (припинення ними дії) у визначеному законом порядку до суду не зверталося.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При цьому, положення ст. 391 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.
Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу, що Міністерство оборони України в своїй заяві просить суд зобов`язати відповідача та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди в користуванні торговельними місцями шляхом їх звільнення від розміщених на них 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу).
Колегія суддів зазначає, що така позовна вимога поширена на осіб, яких не визначено, не конкретизовано та яких не зазначено позивачем як відповідачів за його позовом, що не відповідає положенням чинного Господарського процесуального кодексу України, а тому вимога у цій частині не є належним та ефективним способом захисту прав Міністерства оборони України.
З огляду на вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Міністерства оборони України про зобов`язання ФОП Рудової Г.О. та ФОП Рудової О.О. усунути позивачу перешкоди у користуванні торгівельним місцем №4954 шляхом звільнення від розміщених на ньому 20-футових контейнерів, оскільки відповідачем торгівельне місце використовується на підставі договору №63/2009 від 30.06.2009, а доводи апелянта в цій частині судом до уваги не приймаються.
Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не впливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подані апеляційні скарги Міністерства оборони України, ФОП Рудової Г.О. та ФОП Рудової О.О., не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційні скарги Міністерства оборони України, ФОП Рудової Г.О. та ФОП Рудової О.О. на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18 задоволенню не підлягають, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18 залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства оборони України, Фізичної особи-підприємця Рудової Галини Олександрівни та Фізичної особи-підприємця Рудової Олени Олександрівни на рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі №916/1385/18 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.09.2019 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош