ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/368/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області Дробот Є.С. за ордером від 05.09.2019 року серія ДП № 1907;

від Акціонерного товариства "Херсонобленерго", м. Херсон - Анісімов В.В. за довіреністю від 26.12.2018 року № 07/020-19.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року, м. Херсон, суддя Гридасов Ю.В., повний текст рішення складено 18.06.2019 року

у справі № 923/368/18

за позовом Акціонерного товариства "Херсонобленерго", м. Херсон

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт.Високопілля Високопільського району Херсонської області

про стягнення 319 511 грн. 90 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У травні 2018 року Акціонерне товариство «Херсонобленерго», м. Херсон звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району, Херсонської області, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області на користь Акціонерного товариства «Херсонобленерго», м. Херсон 319 511 грн. 90 коп. ПДВ за спожиту електричну енергію, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.09.2008 року між сторонами у справі було укладено договір про постачання електричної енергії № 316, в зв`язку з невиконанням якого позивач звернувся до Господарського суду Херсонської області щодо стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію з відповідача в розмірі 1 597 559 грн. 49 коп. (без врахування ПДВ), та за результатом розгляду даного спору, рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.12.2015 року у справі № 923/1827/15, залишеним без змін судами наступних інстанцій позовні вимоги Акціонерного товариства «Херсонобленерго», м. Херсон було задоволено в повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області 1 597 599 грн. (без врахування суми ПДВ). В межах справи №923/1827/15 позивачем було заявлено до стягнення суму заборгованості без урахування ПДВ, яка згідно додаткового рахунку від 29.07.2015 року № 316-1 складає 319511 грн. 90 коп., що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом про стягнення 319 511 грн. 90 коп. ПДВ до суду.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року у справі №923/368/18 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля" на користь Акціонерного товариства "Херсонобленерго" 319 511 грн. 90 коп. ПДВ за спожиту активну електричну енергію, 4792 грн. 68 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач фактично просить стягнути з відповідача частину простроченого основного грошового зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії № 316 від 04.09.2008 року, а саме: несплачену суму ПДВ відповідно до Додаткового рахунку № 316-1 від 29.07.2015 року, який був предметом дослідження у справі № 923/1827/15, та обов`язок оплатити який було встановлено судовими рішеннями у вказаній справі, в зв`язку з чим, з посиланням на ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт.Високопілля Високопільського району Херсонської області з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року у справі № 923/368/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позовних вимогах Акціонерного товариства "Херсонобленерго", м.Херсон про стягнення 319 511 грн. 90 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області за використану електричну енергію відмовити повністю, а також відшкодувати скаржнику за рахунок позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.12.2015 року по справі № 923/1827/15 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області було стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Херсонобленерго», м.Херсон заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 1 597 559 грн. 49 коп. та судові витрати, проте під час розгляду вищезазначеної справи, та при винесенні рішення ані позивачем, ані судом не було визначено розмір податку на додану вартість та жодним чином не зазначено, що сума, яку просило Акціонерне товариство "Херсонобленерго", м. Херсон стягнути зі скаржника, є сумою заборгованості без урахування податку на додану вартість.

Скаржник зазначив, що на підставі судового наказу, ним рішення суду від 17.12.2015 року по справі № 923/1827/15 було виконано в повному обсязі шляхом сплати заборгованості за використану електричну енергію на підставі рішення суду, а відтак зобов`язання припинено, в зв`язку з чим судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми матеріального права, викладені у ст. 598, 599 Цивільного кодексу України.

На думку скаржника, позивачем не було складено та зареєстровано податкову накладну на суму ПДВ у розмірі 319 511 грн. 90 коп. у встановленому законодавством порядку, яку відповідачу по справі також надано не було.

Також скаржник зазначає, що Господарським судом Херсонської області при винесенні оскаржуваного рішення не було взято до уваги та не надано оцінку поясненням відповідача, в яких було зазначено про відмінність загальної суми коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту, що не співпадає з сумою стягнення податку на додану вартість, яка зазначена позивачем у позовній заяві, у платіжних дорученнях, які позивач надав разом із заявою маються суттєві розбіжності та у розрахунках № 958-997 від 31.07.2015 року причиною коригування позивач зазначив «зміну суми компенсації вартості поставки електроенергії», а не «вартість спожитої електричної енергії», тоді як, позивачем у позовній заяві зазначається, що сума ПДВ виникла саме із вартості спожитої електричної енергії, а не від суми компенсації відповідачем на користь позивача.

Крім цього, як вказує скаржник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області не отримало включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту від сплаченої суми за спожиту електроенергію, а тому у позивача відсутні обґрунтовані правові підстави для стягнення з відповідача суми ПДВ.

Відтак, скаржник наполягає, що у матеріалах справи відсутні належні та обґрунтовані докази, які свідчать про наявність у позивача правових підстав для стягнення з відповідача заявленої суми податку на додану вартість. До того ж, заявник вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог при винесенні оскаржуваного рішення, оскільки позивач, відповідно до позовних вимог просив стягнути з відповідача суму податку на додану вартість, а не частину простроченого основного зобов`язання.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.07.2019 року за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року у справі № 923/368/18 було відкрито апеляційне провадження, справу призначено до судового розгляду.

09.08.2019 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Херсонобленерго», м. Херсон надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року по справі № 923/368/18 відмовити, а рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року № 923/368/18 залишити без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

У відзиві позивач зазначає, що рахунок, на підставі якого Акціонерне товариство «Херсонобленерго», м. Херсон в минулому зверталось до суду та наразі просить стягнути ПДВ, відповідачу було надіслано заздалегідь, в зазначеному додатковому рахунку № 316-1 від 29.07.2015 року чітко прописано: сума по рахунку: 1 597 559 грн. 49 коп., ПДВ: 319 511 грн.90 коп., всього до сплати: 1 917 071 грн. 39 коп.

Крім того, позивач, посилаючись на норми п. 2.1. Договору на постачання електричної енергії, зазначає, що на виконання умов вищевказаного договору, сторони домовились керуватись чинним законодавством України, зокрема, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 31.07.1996 року № 28, зазначає, що судом першої інстанції вірно досліджено аргументи, наведені у позовній заяві щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки додатковий рахунок від 29.07.2015 року № 316-1 був надісланий відповідачу разом з супровідним листом від 05.08.2015 року № 001580, у якому було зазначено усі суми до сплати (сума по рахунку, ПДВ, загальна сума до сплати) який так і залишився не сплаченим, а тому, згідно з приписами ст. 526 Цивільного кодексу України відповідачем зобов`язання за договором не виконано.

В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник відповідача підтримав свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово. Представник позивача заперечував проти задоволення скаржником вимог у повному обсязі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року у справі № 923/368/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Господарським судом Херсонської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електропостачальна компанія «Херсонобленерго», м. Херсон (постачальник) (правонаступником якого є позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 316, відповідно до умов якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що під час виконання умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 31 липня 1996 року № 28, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за №417/1442, (надалі за текстом рішення - ПКЕЕ).

Відповідно до п. п. 2.3.3., 2.3.4. Договору, споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку «Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та подання їх до електропостачальної організації» та здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Згідно положень п. 1 додатку № 2 до договору № 316 акт про обсяги спожитої (переданої) споживачем (субспоживачу) електричної енергії є підставою для розрахунку оплати за спожиту електроенергію. Рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів від дня його отримання (п.3 додатку №2 до договору № 316).

В листопаді 2015 року позивач звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області, в якому просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт.Високопілля Високопільського району Херсонської області 1 597 559,49 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію.

За результатами розгляду зазначеного позову, рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.12.2015 року у справі № 923/1827/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області на користь Публічного акціонерного товариства «Херсонобленерго», м. Херсон 1 597 559,49 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію.

Зазначеними судовими рішеннями було встановлено, що протоколом засідання комісії №1 від 16.07.2015 Високопільського РЕЗ і ЕМ ПАТ ЕК Херсонобленерго прийнято рішення про нарахування неврахованої при виставленні рахунків електроенергії та направлення відповідного додаткового рахунку Товариству з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля».

Супровідним листом від 05.08.2015 року № 001580 Публічне акціонерне товариство «Херсонобленерго», м. Херсон направило на адресу відповідача додатковий рахунок від 29.07.2015 року № 316-1 за липень 2015 року, відповідно до якого всього до сплати складає 1 917 071 грн. 39 коп. з яких по рахунку - 1 597 559 грн. 49 коп., ПДВ 319 511 грн. 90 коп.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погодився з аргументами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Звертаючись до господарського суду з позовом в даній справі, позивач зазначає, що предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача по справі частини простроченого основного грошового зобов`язання, визначеного відповідно до Додаткового рахунка від 29.07.2015 року № 316-1, обов`язок оплатити який встановлено рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.12.2015 року у справі № 923/1827/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року, в зв`язку з чим обставини правомірності стягнення ПДВ за цим рахунком не підлягають доказуванню в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Водночас Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами як джерело права, у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (рішення від 25.07.2002) зауважив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Дослідивши предмет розгляду справи № 923/1827/15 за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго», м. Херсон до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області про стягнення 1 597 559,49 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що предметом розгляду та дослідження у вказаній справі було лише правомірність нарахування та стягнення з відповідача на підставі Додаткового рахунка від 29.07.2015 року № 316-1 1597559,49 грн. суми донарахованої спожитої активної електроенергії за липень 2015 року, правомірність нарахування та стягнення ПДВ на вищезазначену суму судами не досліджувалась та не встановлювалась, оскільки позивачем по справі не заявлялась.

З огляду на зазначене, рішення Господарського суду Херсонської області від 17.12.2015 року у справі, постанова Одеського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 року та постанова Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року у справі № 923/1827/15 не можуть мати преюдиційного значення у даній справі, отже позивачем в загальному порядку має бути доведено належними та допустимими доказами по справі заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача суми ПДВ на підставі Додаткового рахунка від 29.07.2015 року № 316-1 і висновок суду першої інстанції щодо застосування ст.75 Господарського процесуального кодексу України є помилковим.

Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 275 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов`язаний оплатити прийняту електроенергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. До договору енергопостачання застосовуються загальні положення про договір поставки та про договір купівлі-продажу, якщо інше не встановлено законом або якщо інше не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" (чинному на час виникнення спірних правовідносин) споживання електроенергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником, Правил користування електричною та тепловою енергією, виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

На момент виникнення спірних взаємовідносин, взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулювались Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28 (Правила).

Відповідно до пункту 1.2 зазначених Правил електрична енергія (активна) - це енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару. Недоврахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Відповідно до пп. 14.1.191 Податкового кодексу України електрична й теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.

Електрична енергія-енергоносій є товаром на ринку, тобто, в силу ст. 185 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування ПДВ (постанова Верховного Суду від 15.06.2018 року у справі № 923/1013/17).

Податок на додану вартість - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201.1. Податкового кодексу на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця (п. 201.4 ст. 201.1. Податкового кодексу).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, так відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Так, як було встановлено в межах справи № 923/1827/15 позивачем було здійснено донарахування неврахованої електроенергії на суму 1 597 559,49 грн., правомірність нарахування та стягнення якої встановлена вищезазначеними судовими рішеннями, та тільки цей факт носить в рамках розгляду даної справи преюдиційне значення.

Разом з тим, позивачем на вищезазначену суму було нараховано ПДВ в загальному розмірі 319 511 грн. 90 коп., правомірність стягнення якого і перевіряється в межах предмету розгляду в даній справі.

Так, за приписами статті 201 Податкового кодексу України, продавець товарів, послуг, у даному випадку Публічне акціонерне товариство «Херсонобленерго», м. Херсон, повинно було у встановлені строки зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на вищезазначену суму та надати її відповідачу.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних, складених у відповідності до приписів Податкового кодексу, накладних, належним чином зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, як і доказів надання такої накладної відповідачу.

При цьому матеріали справи містять лише розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, розрахунки коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість, з яких не вбачається нарахована сума ПДВ, яка була заявлена до стягнення у даній справі.

Також матеріали справи містять податкову декларацію з ПДВ від 19.08.2015 року подану за липень 2015 року та платіжні доручення від 25.08.2015 року № 4588, 4589, 4590, 4591. Судова колегія зазначає, що податкова декларація підтверджує лише загальну суму податкового зобов`язання позивача зі сплати ПДВ за липень 2015 року на загальну суму 1 858 154 грн., проте будь-якого належного розрахунку заявленої до стягнення суми, оскільки зазначена декларації не деталізує нарахування суми ПДВ, здійснені по кожній окремій операції, матеріали справи не містять.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Таким чином, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що у позивача по справі відсутні обґрунтовані підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Заготзерно-Високопілля», смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області суми ПДВ у розмірі 319 511 грн. 90 коп., оскільки ним належними та допустимими доказами по справі правомірність позовних вимог не підтверджено, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до приписів ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року у справі № 923/368/18 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року у справі № 923/368/18 задовольнити.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 14.06.2019 року у справі №923/368/18 скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Херсонобленерго", м. Херсон до Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт Високопілля Високопільського району Херсонської області про стягнення 319 511 грн. 90 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Херсонобленерго" (73000, м. Херсон, вул..Пестеля, буд. 5; код ЄДРПОУ 05396638) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Заготзерно-Високопілля", смт. Високопілля Високопільського району Херсонської області (74000, Херсонська область, Високопільський район, смт. Високопілля, вул. Червоноармійська, буд. 45-Б; код ЄДРПОУ 34863267) 7 189 грн. 03 коп. суми сплаченого судового збору за апеляційний перегляд рішення.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 09.09.2019 року.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош