ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/2392/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючий, Зуєв В. А., Могил С. К.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корора"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 (судді: Зубець Л. П., Мартюк А. І., Калантай Н. Ф.) та ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2019 (суддя Горбасенко П. В.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Шольц-Транс" відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2019 у справі № 911/2392/17)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корора",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Закритого акціонерного товариства "Корвет",

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заяви про залучення правонаступника та судових рішень

1.1. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра (далі - ПАТ "КБ "Надра") звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Корора (далі - ТОВ "Корора") про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09.10.2013, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазуром Р. Л. 09.10.2013, зареєстрованим в реєстрі за № 1283.

1.2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Шольц-Транс" (далі - ТОВ "Шольц-Транс" ) 23.01.2019 звернулося до Господарського суду Київської області із заявою про залучення правонаступника позивача, в якій просило залучити ТОВ "Шольц-Транс", як правонаступника ПАТ "КБ "Надра" у справі.

1.3. Заява мотивована тим, що до ТОВ "Шольц-Транс" перейшли всі права ПАТ "КБ "Надра" щодо права вимоги за кредитним договором № 21/1/2004/840-Е/40 та 25/5/2007/840-К/84, укладеними між ПАТ "КБ "Надра" та ЗАТ "Корвет" і договорами забезпечення, зокрема договором іпотеки від 09.10.2013, укладеним між ПАТ "КБ "Надра" та ТОВ "Корора".

1.4. Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2019 залучено ТОВ "Шольц-Транс" до участі у справі в якості правонаступника позивача - ПАТ "КБ "Надра".

1.5. Суд першої інстанції, посилаючись на статтю 52 Господарського процесуального кодексу України, виходив з того, що до ТОВ "Шольц-Транс" від ПАТ "КБ "Надра" на підставі договору № 21/1/2004/840-Е/40 та 25/5/2007/840-К/84 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором перейшло право вимоги до позичальника за кредитним договором № 25/5/2007/840-К/84 від 15.08.2007. Крім того, на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором від 04.12.2018 до ТОВ "Шольц-Транс" перейшло від ПАТ "КБ "Надра" право вимоги за договором іпотеки від 09.10.2013. Враховуючи встановлені обставини, суд залучив ТОВ "Шольц-Транс" як правонаступника позивача - ПАТ "КБ "Надра".

1.6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2019 залишено без змін.

1.7. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заяви ТОВ "Шольц-Транс", наголошуючи на тому, що заявник довів факт відступлення прав у спірних правовідносинах і представник ПАТ "КБ "Надра" підтримав доводи ТОВ "Шольц-Транс" про перехід прав від банку до нового іпотекодержателя за спірними правочинами.

2. Короткий зміст касаційної скарги

2.1. Не погодившись із ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019, ТОВ "Корора" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019.

2.2. Касаційна скарга обґрунтована тим, що, на думку скаржника, судами першої та апеляційної інстанції невірно застосовано норми статті 513 Цивільного кодексу України та безпідставно не враховано частину 4 статті 334 Цивільного кодексу України, статей 2, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 2, 86, 282 Господарського процесуального кодексу України.

2.3. Скаржник зазначає, що виникнення у ТОВ "Шольц-Транс" прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 09.10.2013 може відбутися виключно після проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майна, а факт укладення договору про відступлення прав за іпотечним договором від 04.12.2018 з додержанням письмової форми та нотаріального посвідчення не може свідчити про перехід від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "Шольц-Транс" речових прав (прав іпотекодержателя) на нерухоме майно без проведення державної реєстрації таких речових прав. Крім того, вважає, що суд апеляційної інстанції не навів жодного мотиву неприйняття доводів та аргументів ТОВ "Корора", що були викладені в апеляційній скарзі.

3. Розгляд касаційної скарги та встановлені обставини справи

3.1. Предметом спору у цій справі є вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним між ПАТ "КБ "Надра" та ТОВ "Корора", посвідченим 09.10.2013 приватним нотаріусом посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазуром Р. Л. 09.10.2013, зареєстрованим у реєстрі за № 1283.

3.2. Судами встановлено, що права іпотекодержателя за договором іпотеки від 09.10.2013 перейшли від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "Шольц-Транс" на підставі Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 04.12.2018.

3.3. Згідно з пунктом 1.1 Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 04.12.2018 сторони домовились, що заміна іпотекодержателя у зобов`язаннях, що виникли на підставі іпотечних договорів, вважається такою, які відбулася, а права за іпотечним договором вважаються відступленими новому іпотекодержателю з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору.

3.4. Відповідно до пункту 2.2 договору № 21/1/2004/840-Е/40 та 25/5/2007/840-К/84 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором ТОВ "Шольц-Транс" в день укладення вказаного договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання первісним кредитором (банком) у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. договору, набуває усі права кредитора за основним договором.

3.5. Згідно з пунктом 4.1 Договору № 21/1/2004/840-Е/40 та 25/5/2007/840-К/84 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну продажу, а саме 8 395 615,86 грн.

3.6. Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 04.12.2018 складений у письмовій формі та нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, а отже сторонами дотримано форму правочину.

Крім того, як зазначено в рішенні суду апеляційної інстанції, представник ПАТ "КБ "Надра" з`явився у судове засідання та підтримав доводи ТОВ "Шольц-Транс" про перехід прав від банку до нового іпотекодержателя за спірними правочинами.

3.7. Судами також установлено, що відповідно до копій платіжних доручень від 16.11.2018 (на суму 1 160 392,57 грн), від 20.11.2018 (на суму 1 931 560,00 грн.), від 30.11.2018 (на суму 5 303 663,29 грн) ТОВ "Шольц-Транс" сплатило на користь ПАТ "КБ "Надра" суму 8 395 615,86 грн в рахунок оплати за лот, який було продано за договором № 21/1/2004/840-Е/40 та 25/5/2007/840-К/84 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором.

3.8. Враховуючи те, що права іпотекодержателя (позивача) перейшли до нового іпотекодержателя (правонаступника позивача) 04.12.2018, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про обґрунтованість заяви ТОВ "Шольц-Транс" про залучення правонаступника позивача.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

4.2. Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, правовими підставами для процесуального правонаступництва є, зокрема, заміна кредитора чи боржника в зобов`язанні.

4.3. Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва.

Згідно з частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

4.4. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для задоволення заяви щодо залучення сторони до участі у справі в якості правонаступника позивача.

4.5. Проте судова колегія вважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що у ТОВ "Шольц-Транс" виникнуть права іпотекодержателя за договором іпотеки від 09.10.2013 лише з моменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Так, відповідно до статті 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про іпотеку" взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

4.6. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

4.7. Таким чином, момент виникнення права вимоги за іпотечним договором чинне законодавство пов`язує з фактом державної реєстрації іпотеки в порядку, визначеному законодавством.

Враховуючи викладене, виникнення у ТОВ "Шольц-Транс" прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 09.10.2013 може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

4.8. Отже, суди попередніх інстанцій неправильно застосували статті 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статті 3, 24 Закону України "Про іпотеку", всупереч вимогам статті 86 Господарського процесуального кодексу України не дали належної оцінки зібраним доказам у справі, тому дійшли помилкового висновку про наявність підстав для залучення ТОВ "Шольц-Транс" до участі у справі в якості правонаступника позивача - ПАТ "КБ "Надра" за договором іпотеки.

5. Висновки Верховного Суду

5.1 За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. За змістом частини 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду (пункт 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України).

5.3. Ураховуючи викладене, зважаючи на межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, ухвала Господарського суду Київської області від 05.02.2019 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 є такими, що не відповідають положенням матеріального та процесуального законодавства, тому підлягають скасуванню.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 304, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корора" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 та ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2019 у справі №911/2392/17 скасувати, заяву у справі №911/2392/17 направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді В. А. Зуєв

С. К. Могил