ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 року м. Дніпро Справа № 904/349/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Кузнецов В.О., Чус О.В.

секретар Манчік О.О.

за участю:

від позивача: Іванова Т.М., адвокат;

від відповідача: Гуртовий В.Ю. представник;

Олійник Ю.М., представник, була присутня в засіданні суду 13.08.2019 року;

від третьої особи-2: Андрійко А.В., представник, був присутній в засіданні суду 13.08.2019 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Приватного акціонерного товариства "Агра"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 року (повний текст підписано 30.05.2019 року)

у справі № 904/349/19 (суддя - Манько Г.В., м. Дніпро)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Агра", м. Дніпро

до Дніпровської міської ради, м. Дніпро

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача:

1. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, м. Дніпро

2. Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра

про стягнення 1 054 103,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

Приватне акціонерне товариство "Агра" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Дніпровської міської ради нарахованої та сплаченої суми орендної плати земельної ділянки за кадастровим номером : НОМЕР_1 : НОМЕР_2 , загальною площею 3,5748 га в період з 15.08.2016 року по 29.12.2017 року у розмірі 1 054 103,77 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у даній справі залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача Головне управління ДФС у Дніпропетровській області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у даній справі залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з наступного:

- до звернення до суду з даною позовною заявою позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо повернення спірних грошових коштів;

- при витребуванні спірних грошових коштів позивачем не було дотримано вимоги Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України у процесі повернення платником податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені;

- наявні у справі докази є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 року, стягнути з Дніпровської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства "Агра" нараховану та сплачену суму орендної плати земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 , загальною площею 3,5748 га. в період з 15 серпня 2016 року по 29 грудня 2017 року у розмірі 1 054 103,77 грн. та вирішити питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права. Про своє непогодження з твердженнями відповідача та третьої особи, які зводились до того, що позивач вимагає повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових коштів, позивач наголосив в судовому засіданні та надав суду свої письмові пояснення від 23.04.2019 року. Судом це питання було розглянуто тільки з позиції відповідача та третьої особи, яка діє в інтересах відповідача, а заперечення позивача залишено поза увагою. Починаючи з 15 серпня 2016 року саме відповідач порушував право позивача на добровільну відмову від права користування земельною ділянкою та таким чином змушував позивача до виконання взятих на себе за договором оренди зобов`язань зі сплати орендної плати за землю тривалий період часу. В результаті незаконної бездіяльності відповідача позивач поніс витрати з оплати орендної плати за період з 15 серпня 2016 року по 29 грудня 2017 року у розмірі 1 054 103,77 грн.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Посилається на те, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1 095 днів від дня її виникнення (пункт 5 Порядку № 1146). Скаржник в апеляційній скарзі не зазначає, в чому саме полягає незаконність рішення суду першої інстанції, не вказує які норми процесуального чи матеріального права порушено судом під час розгляду справи.

2.3. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, викладені в письмових поясненнях на відзив на апеляційну скаргу.

Позивач в письмових поясненнях на відзив відповідача посилався на те, що він неодноразово (25.07.2016 року, 31.03.2017 року та 07.06.2017 року) звертався до відповідача з проханням припинити право користування спірною земельною ділянкою, а відповідач ігнорував звернення позивача, чим змусив його звернутися до суду та в судовому порядку визнати незаконною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо припинення у позивача права користування земельною ділянкою та встановити факти порушення такого права. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року у справі № 904/7057/17: визнано незаконною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо припинення права Приватного акціонерного товариства "Агра" користування земельною ділянкою загальною площею 3,5748 га (кадастровий номер НОМЕР_4 : НОМЕР_5 ), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 вул. Стартова ( АДРЕСА_2 район), що надана у користування за договором оренди землі, укладеного 22.05.2014 року між Дніпровською міською радою та Приватним акціонерним товариством "Агра", посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 465. Розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,5748 га (кадастровий номер НОМЕР_6 ), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Стартова ( АДРЕСА_2 район), що надана у користування за договором оренди землі, укладеного 22.05.2014 року між Дніпровською міською радою та Приватним акціонерним товариством "Агра", посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 465. Вказане рішення залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 року та постановою Верховного Суду від 12.04.2018 року. Відповідач з 15.08.2016 року порушував право позивача на добровільну відмову від права користування земельною ділянкою та в результаті незаконної бездіяльності відповідача позивач був змушений з вини відповідача понести витрати з оплати орендної плати за період з 15.08.2016 року по 29.12.2017 року у розмірі 1 054 103,77 грн. Зазначені витрати зумовили заподіяння позивачу шкоди, яка має бути відшкодована за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування відповідно до статті 56 Конституції України, статей 22 та 1174 Цивільного кодексу України.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 13.08.2019 року.

13.08.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 27.08.2019 року.

20.08.2019 року на адресу апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника третьої особи-2 про розгляд справи без його участі.

Під час розгляду апеляційної скарги представник позивача надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували, представник третьої особи-2 надав пояснення по апеляційній скарзі.

Третя особа-1 наданими їй процесуальними правами не скористалась та не забезпечила явку повноважного представника в судові засідання, хоча про день, час та місце судових засідань повідомлена належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи-1.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

22.05.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі (надалі -Договір). Вказаний Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П., зареєстровано в реєстрі за № 465.

Умовами Договору передбачено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для проектування та будівництва торговельно-виробничого та складського комплексу, яка знаходиться за адресою: по просп АДРЕСА_1 Стартовій ( АДРЕСА_2 ) (пункт 1 Договору).

Цільове призначення земельної ділянки: 03. Землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування) (пункт 2.2 Договору).

Орендна плата вноситься Орендарем, незалежно від результатів його діяльності на банківський рахунок Дніпропетровської міської ради, який попередньо в письмовій формі уточнюється Орендарем щорічно, на початку бюджетного року (пункт 11.1 Договору).

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (пункт 34 Договору).

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається (пункт 37 Договору).

На підставі клопотання позивача від 25.07.2016 року та доданих до нього документів було підготовлено проект рішення міської ради "Про припинення ПрАТ "Агра", , права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 Жовтневий) район)".

Рішення № 164/25 про припинення права користування земельною ділянкою було прийнято міською радою 11.10.2017 року.

29.12.2017 року між позивачем та відповідачем підписано договір про розірвання договору оренди землі (надалі - Договір розірвання).

Відповідно до пункту 1 Договору розірвання Договір оренди землі від 22.05.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І. П., зареєстрований в реєстрі за № 465 (державна реєстрація від 22.05.2014 номер запису про інше речове право 5745488), за яким Дніпропетровська міська рада передала, а Приватне акціонерне товариство "АГРА" прийняло в оренду земельну ділянку загальною площею 3,5748 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Дніпро АДРЕСА_3 просп АДРЕСА_1 вул. Стартовій, для проектування та будівництва торговельно - виробничого та складського комплексу, яка зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером НОМЕР_6 - розірвано.

Підставою для укладення цього договору є рішення міської ради від 11.10.2017 року № 164/25 (пункт 4 Договору розірвання).

Право оренди земельної ділянки припиняється з моменту державної реєстрації припинення цього права (пункт 7 Договору розірвання).

Разом з тим, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року у справі № 904/7057/17 розірвано Договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,5748 га (кадастровий номер НОМЕР_6 ), розташованої за адресою: пр. Праці АДРЕСА_5 . Стартова (Жовтневий район), укладений 22.05.2014 року між Дніпровською міською радою та ПрАТ "Агра". Визнано незаконною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо припинення права ПрАТ "Агра"користування земельною ділянкою загальною площею 3,5748 га (кадастровий номер НОМЕР_4 : НОМЕР_1 005 НОМЕР_7 ), розташованої за адресою: пр АДРЕСА_1 вул. Стартова (Жовтневий район), укладений 22.05.2014 року між Дніпровською міською радою та ПрАТ "Агра".

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 року рішення суду Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі № 904/7057/17 залишено в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Приймаючи рішення у справі № 904/7057/17 суди виходили з того, що спірний договір є діючим на момент розгляду спору і дійшли висновку про наявність відповідних підстав для його припинення шляхом дострокового розірвання за рішенням суду.

На думку позивача, з огляду на те, що судом встановлено та визнано незаконною бездіяльність відповідача - Дніпровської міської ради щодо припинення права ПрАТ "Агра" коирстування земельною ділянкою, позивач на законних підставах має право на звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача понесених витрат в розмірі орендної плати за земельну ділянку за період з 15.08.2016 року по 29.12.2017 року в розмірі 1 054 103,77 грн.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до місцевого господарського суду із даним позовом до відповідача.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені у правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині таку міру правового захисту на національному рівні, що дозволило б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 року (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статей 1, 6, 13, 17, 31, 34 Закону України "Про оренду землі" оренда землі визначається як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства України. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним, Цивільним кодексами, цим Законом та іншими законами України і договором оренди землі. Договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, визначених у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до статті 288 Податкового кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторонами було укладено Договір оренди землі від 22.05.2014 року.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем здійснювались розрахунки по орендній платі до 29.12.2017 року, тобто до дня укладення Договору про розірвання договору оренди землі.

Спірні грошові кошти були перераховні позивачем на адресу УДКСУ у Жовтневому районі м. Дніпра із зазначенням рахунка зарахування НОМЕР_8 .

Відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 28.11.2000 року № 119 "Про затвердження інструктивної бази": рахунок 3321 є балансовим рахунком, який слугує до зарахування коштів, які підлягають розподілу між рівнями бюджетів. Призначення рахунку 3321 - для обліку сум податків і зборів (обов`язкових платежів), які відповідно до законодавства підлягають розподілу між рівнями місцевих бюджетів. За кредитом рахунку проводиться зарахування сум податків і зборів (обов`язкових платежів), які згідно із законодавством підлягають розподілу між рівнями місцевих бюджетів. За дебетом рахунку проводиться перерахування сум податків, зборів (обов`язкових платежів) до відповідних місцевих бюджетів згідно до законодавства.

Статтями 5, 64 Бюджетного кодексу України встановлено, що місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності, засновником яких є районні, міські ради, об`єднані територіальні громади.

Відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 27.12.2013 року № 217 "Про затвердження Порядку відкриття аналітичних рахунків для обліку операцій в системі Державної казначейської служби України" рахунки для зарахування коштів, які підлягають розподілу між рівнями бюджетів, відкриваються за балансовим рахунком 3321. Рахунок 0005 має символ звітності 812.

Згідно з наказом Державної казначейської служби України від 15.01.2007 року № 5 "Про затвердження Довідника відповідності символу звітності коду класифікації доходів бюджету" за балансовим рахунком 3321 із символом звітності 812 відповідає код класифікації доходів 18010600 назва доходу "орендна плата з юридичних осіб".

Статтею 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що Договір оренди землі від 22.05.2014 року був діючим до моменту його розірвання, земельна ділянка перебувала у користуванні позивача. На час укладення сторонами 29.12.2017 року Договору про розірвання Договору оренди землі набуло чинності рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року у справі № 904/7057/17, яке залишене без змін постановою апеляційного господарського суду від 06.12.2019 року. В зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованої та сплаченої суми орендної плати за період з 15.08.2016 року по 06.12.2019 року є необґрунтованою.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що кошти, які помилково сплачені до місцевого бюдету підлягають поверненню відповідно до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року № 1146. Проте необхідно враховувати, що Договір оренди землі розірвано з дня набуття законної сили рішенням суду 06.12.2017 року, а тому кошти, які сплачені позивачем в якості орендної плати за період з 06.12.2017 року по 29.12.2017 року вважаються такими, що помилково сплачені та можуть бути повернені відповідно до Порядку № 1146. При цьому, позивачем не було дотримано вимог зазначеного Порядку для повернення грошових коштів.

Разом із тим, необхідно звернути увагу, що згідно із частиною 2 статті 32 Закону України "Про оренду землі" у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов`язань.

Щодо посилання позивача на наявність факту визнання протиправною бездіяльності відповідача та в зв`язку з чим наявності підстав для звернення до суду із даною позовною заявою про стягнення з відповідача нарахованих та сплачених сум орендної плати колегія суддів враховує наступне.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року у справі № 904/7057/17, зокрема, визнано незаконною бездіяльність Дніпровської міської ради щодо припинення права ПрАТ "Агра"користування земельною ділянкою загальною площею 3,5748 га (кадастровий номер НОМЕР_4 : НОМЕР_1 :005:0022), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 вул. Стартова (Жовтневий район), укладений 22.05.2014 року між Дніпровською міською радою та ПрАТ "Агра".

Згідно із статтетю 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини 5 статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина 2).

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просив суд стягнути з відповідача нараховану та сплачену суму орендної плати. В письмових поясненнях на відзив на апеляційну скаргу позивач посилаючись на норми Конституції України та статей Цивільного кодексу України просив задовольнити позовні вимоги, враховуючи наявність завданої йому шкоди.

Відповідно до частини 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки позивачем вимоги про стягнення з відповідача завданої шкоди (збитків) не заявлялися та відповідно не були предметом розгляду суду першої інстанції, то вказані вимоги не розглядаються судом апеляційної інстанції.

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі та письмових поясненнях позивача, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Агра" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2019 року у справі № 904/349/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.09.2019 року.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ В.О. Кузнецов

Суддя _________________ О.В. Чус