ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 924/944/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Багай Н. О., Могила С. К.,

секретар судового засідання - Савінкова Ю. Б.,

за участю представників:

позивача - Кучевської Г. В.,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - Сковороднікова О. В. (директор),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Хмельницької міської ради

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 (судді: Миханюк М. В., Юрчук М. І., Дужич С. П.)

і рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019 (суддя Танасюк О. Є.),

за позовом Хмельницької міської ради

до Федерації професійних спілок Хмельницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Підприємство "Навчально-культурний центр "Подружжя" Федерації профспілок Хмельницької області

про скасування свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У жовтні 2017 Хмельницька міська рада звернулася до суду з позовом про скасування свідоцтва про право власності, зареєстроване в реєстровій книзі за № 729 (далі - Свідоцтво).

1.2. Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуване позивачем Свідоцтво було видане незаконно, оскільки рішення щодо зазначеного об'єкта нерухомості, яке було підставою для його видачі, скасовано рішенням Хмельницької міської ради від 22.03.2017 № 25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000 № 223-А", а у задоволенні позовних вимог відповідача про скасування рішення позивача від 22.03.2017 № 25 відмовлено рішенням Господарського суду Хмельницької області від 15.06.2017 у справі № 924/379/17, що набрало законної сили.

1.3. Також, позивач з посиланням на факти, встановлені господарським судом в інших справах (№ 16/2/6/71-Н та № 924/648/13) вказав, що у 1981 році спірне приміщення їдальні вибуло з власності профспілок, а у 1992 році - з власності держави з подальшою передачею у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади.

1.4. Позивач зазначив, що 28.01.2015 територіальній громаді міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю загальною площею 1 720,9 кв. м, що розташована за адресою: місто Хмельницькій, вул. Соборна, 55, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на вказаний об'єкт.

1.5. Крім того, керуючись частиною п'ятою статті 267 Цивільного кодексу України, позивач просив визнати поважними причини пропуску строку для подання позову про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000, зареєстроване в реєстраційній книзі за №729, поновити строк для подання позову про скасування вказаного вище свідоцтва.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Справа розглядалась неодноразово.

2.2. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019, у позові відмовлено.

2.3. Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано тим, що правовстановлюючий документ, на підставі якого відповідачу видано оспорюване свідоцтво про право власності скасовано лише у частині їдальні. Стосовно ж будівлі гуртожитку профкурсів на 140 місць рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.02.2000 №223-А є чинним, а тому правові підстави для скасування свідоцтва в цій частині відсутні. Крім того, позивач не довів обставин, за яких належність відповідачу будівлі гуртожитку профкурсів на 140 місць та чинність свідоцтва щодо цього майна порушує його права та охоронювані законом інтереси.

2.4. Разом з тим, суд з урахуванням вказівок викладених у постанові Верховного суду у цій справі від 06.11.2018, дослідивши поважність причин пропуску строку для звернення із позовом до суду, відмовив у позові у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

3. Короткий зміст вимог, викладених у касаційній скарзі

3.1. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій Хмельницька міська рада у касаційній скарзі просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

3.2. Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій неправильно надали оцінку перебігу строку позовної давності, в тому числі й безпідставно проігнорували заяву Хмельницької міської ради про визнання поважними підстави пропуску позовної давності.

3.3. Звертає увагу, що суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно прийшли до висновку про обізнаність Хмельницької міської ради з моменту видачі оскаржуваного свідоцтва.

3.4. Скаржник зауважує, що суди попередніх інстанцій протиправно не взяли до уваги та безпідставно проігнорували, що Хмельницька міська рада достеменно дізналась про факти послідовного вибуття приміщення їдальні з власності профспілок у 1981 році, з власності держави у 1992 році та його подальшої передачі у комунальну власність територіальної громади м. Хмельницького з рішення господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012 у справі №16/2/6/71-Н, залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2013. Лише після прийняття низки вищезазначених рішень судів, та встановлення фактів, Хмельницька міська рада отримала реальну правову змогу захистити своє порушене право. Хмельницька міська рада могла і знати про наявність спірного свідоцтва, проте, про протиправне вибуття майна з комунальної власності вона дізналась саме в 2012 році з рішення суду та в подальшому вживала заходи щодо його повернення у комунальну власність.

3.5. У відзиві на касаційну скаргу Федерація професійних спілок Хмельницької області просить залишити її без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін, наголошуючи на правомірності висновків господарських судів і безпідставності доводів, викладених у касаційній скарзі.

3.6. У відзиві на касаційну скаргу Підприємство "Навчально-культурний центр "Подружжя" Федерації профспілок Хмельницької області просить залишити її без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та третьої особи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012 у справі № 16/2/6/71-Н відмовлено у позові Фонду державного майна України про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.03.2000 № 223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848 кв.м, введену в експлуатацію відповідно до акта державної приймальної комісії від 30.06.1980, що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. Соборна,55; скасування державної реєстрації права власності, здійсненої комунальним підприємством "Хмельницьке бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі від 28.03.2000 №729; визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848 кв.м, введену в експлуатацію відповідно до акта державної приймальної комісії від 30.06.1980, що розташована за адресою м. Хмельницький, вул. Соборна, 55. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2013, рішення залишено без змін.

4.3. Рішення облвиконкому від 19.02.1992 № 23 „Про розмежування державного майна області між власністю області і власністю районів, міст обласного підпорядкування", проведено розмежування державного майна, яке відноситься до комунальної власності, між власністю області і власністю районів, міст обласного підпорядкування (пункт 1 рішення).

4.4. На виконання зазначеного рішення, виконкомом Хмельницької міської ради 20.02.1992 прийнято рішення № 55 „Про організацію передачі державного майна в комунальну власність міста". Пунктом першим зазначеного рішення надано повноваження на прийняття для розпорядження в управління комунальною власністю міста відділам і управлінням міськвиконкому. Подальше розпорядження і користування комунальною власністю міста відділам і управлінням проводити з погодженням міськвиконкому згідно додатку № 1.

4.5. Відповідно до додатку № 1 до рішення від 20.02.1992 № 55, до складу підприємств, розпорядження і управління якими здійснювалось відділами і управліннями міськвиконкому, відносились і підприємства громадського харчування та неторгівельної діяльності, що входять до складу обласного виробничо-торгівельного об'єднання громадського харчування.

4.6. 23.02.2000 виконавчим комітетом Хмельницької міської ради прийнято рішення від 23.03.2000 № 223-А про оформлення права власності на будинок профспілок з гаражами по вул. Соборній, 57 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області. В пунктах 2, 3 рішення зазначено: Бюро технічної інвентаризації підготувати свідоцтво про право власності і провести реєстрацію вказаних у пункті 1 об'єктів нерухомого майна; Управлінню житлово-комунального господарства посвідчити оформлені бюро технічної інвентаризації свідоцтва про право власності.

4.7. 28.03.2000 видано Свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, яким міське виробниче управління житлово-комунального господарства посвідчило, що об'єкт, який розташований в м. Хмельницькому за адресою вул. Соборна, 55, в цілому складається з двох споруд, належить Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності.

4.8. Об'єкт за адресою вул. Соборна, 55 у м. Хмельницькому зареєстровано Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на праві колективної власності на підставі свідоцтва про право власності, про що внесено запис у реєстрову книгу за № 729.

4.9. 28.01.2015 територіальній громаді міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Соборна, 55, форма власності - комунальна.

4.10. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м, що розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Соборна, 55 зареєстровано за територіальною громадою міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 32819546, виданого 28.01.2015 державним реєстратором Іщук В.О.

4.11. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 у справі №924/648/13 відмовлено прокурору міста Хмельницького у задоволені позову в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.03.2000 №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю, скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності за територіальною громадою м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 рішення суду першої інстанції залишено без змін, проте з інших підстав - через пропуск строку позовної давності. Постановою ВГСУ від 21.12.2016 постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

4.12. Рішенням тринадцятої сесії Хмельницької міської ради від 22.03.2017 № 25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000 № 223-А" скасовано рішення виконавчого комітету від 23.03.2000 № 223-А "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" в частині оформлення права власності на їдальню по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області.

4.13. З огляду на часткове скасування 22.03.2017 рішення Виконавчого комітету, на підставі якого Федерації профспілок видано Свідоцтво - Хмельницька міська рада звернулася з позовом про скасування Свідоцтва від 28.03.2000 про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, розташовані у м. Хмельницькому по вул.Соборній,55 та належні Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності. При цьому, не заперечуючи права відповідача на гуртожиток профкурсів на 140 місць, однією з підстав позивач зазначає відсутність практики часткового скасування свідоцтва.

4.14. Предметом спору у цій справі є скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

4.15. Підставами позову зазначено невідповідність оспорюваного Свідоцтва актам цивільного законодавства та порушення у зв`язку з цим права власності позивача на нерухоме майно щодо якого це Свідоцтво видане.

4.16. За змістом статті 4 Господарського процесуального кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав чи інтересів.

4.17. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (статті 15, 16 Цивільного кодексу України).

4.18. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

4.19. В силу наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві.

4.20. Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

4.21. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить принцим res judicata, відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися, яке гарантує остаточність рішень.

4.22. З огляду на зазначене, судові рішення у справах №16/2/6/71-Н, №924/648/13 та №924/379/17, якими встановлено, що приміщення їдальні по вул. Соборній, 55 у м. Хмельницькому з моменту передачі у 1992 році до комунальної власності - не вибувало із комунальної власності, не можуть бути поставлені під сумнів, а прийняте у даній справі рішення не може їм суперечити, обставини, встановлені у цих рішеннях, не потребують доказуванню.

4.23. Суди попередніх інстанцій також дійшли висновку, що на момент прийняття виконавчим комітетом 23.03.2000 рішення №223-А про оформлення за Федерацією профспілок права власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55, на підставі чого було видано оскаржуване у цій справі Свідоцтво, приміщення їдальні було передано до комунальної власності і тому вирішення питання про відчуження майна комунальної власності в силу статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" належало до виключної компетенції міської ради.

4.24. Крім того, суд касаційної інстанції під час перегляду судових рішень у цій справі (№924/944/117) у постанові від 06.11.2018 дійшов висновку, що суди в оскаржуваних рішеннях, визнавши поважними причини пропуску позивачем строку позовної давності з посиланням на виникнення у позивача підстав звернутись із вимогами про скасування Свідоцтва у цій справі лише після прийняття позивачем рішення від 22.03.2017 № 25, неправильно застосували норми статті 256 Цивільного кодексу України, помилково вважаючи день прийняття цього рішення моментом, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушене право, від якого бере початок перебіг строку позовної давності, а тому вказаний висновок судів про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності є помилковим та зробленим без дослідження зібраних у справі доказів.

4.25. Під час нового розгляду цієї справи суди попередніх інстанцій, з урахуванням вказівок викладених у постанові Верховного суду у цій справі від 06.11.2018, установивши факт незаконності набуття відповідачем права власності на майно на підставі спірного Свідоцтва, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

4.26. За положеннями статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

4.27. Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

4.28. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

4.29. Виходячи зі змісту статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

4.30. При цьому відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

4.31. За змістом частини п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

4.32. У розумінні наведеної норми позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

4.33. Надаючи оцінку заяві позивача щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, суди попередніх інстанцій врахували, що відповідач відкрито володіє спірним нерухомим майном, про що позивач був обізнаний починаючи з 1992 року.

4.34. Крім того, суди дійшли до обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від нього причин унеможливлювали своєчасне подання позову.

4.35. Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій установивши, що право Хмельницької міської ради порушено, однак звернувшись за захистом своїх порушених прав до суду з позовом лише 10.10.2017, пропустила загальний строк позовної давності встановлений цивільним законодавством для захисту цивільних прав, а тому суди дійшли до обґрунтованого висновку, що зазначена обставина є безумовною підставою для відмови у задоволені позову з підстав спливу позовної давності.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

5.3. Згідно зі статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.4. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.5. Відповідно до частини першої статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.6. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування не вбачається.

5.7. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послалися суди як на підставу для відмови у позові, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржених у справі постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції не вбачається.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Хмельницької міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019 у справі №924/944/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

С. К. Могил