СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р. Справа № 917/522/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Білецька А.М., суддя Зубченко І.В.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління", м. Кременчук, Полтавська область (вх. №2223 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від "13" червня 2019 р. (повний текст підписано 14.06.2019р. у місті Полтава) у справі №917/522/19 суддя Киричук О.А.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім" БІОІЛ", м.Чигирин, Черкаська область

до Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління", м. Кременчук, Полтавська область

про стягнення 1 736 320, 92 грн.

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім" БІОІЛ" звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" про стягнення 1 736 320,92 грн. заборгованості за договором поставки №175 від 25.06.2018, у тому числі 1 669 766, 24 грн. основного боргу, 50 855,54 грн. інфляційних нарахувань та 15 699, 14 грн. 3% річних (а.с. 2-5).

Справа була розглянута за правилами загального позовного провадження згідно ухвали суду від 03.04.2019р. (а.с 1).

22.05.2019р. позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 820 418, 88 грн. основного боргу інфляційних нарахувань в розмірі 50 855, 54 грн. та 3% річних в розмірі 15 699, 14 грн. (а.с. 96-97).

22.05.2019р. позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 820 418,99 грн. основного боргу, інфляційні нарахування в розмірі 74810,95 грн. та 20 955,10 грн 3% річних (а.с. 104-106).

12.06.2019р. позивач звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі № 917/522/19 в частині стягнення основного боргу, оскільки відповідачем після звернення з позовом до суду сплачено суму основного боргу, а тому предмет спору в цій частині відсутній (а.с.145-146).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.06.2019р. по справі №917/522/19 позовні вимоги задоволені частково (а.с 154-158).

Стягнуто з Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім" «БІОІЛ» інфляційні нарахування в розмірі 74 810,95 грн., 3% річних в розмірі 20 955,10 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1436,50 грн.

В частині вимог про сплату основного боргу в розмірі 820 418,88 грн. провадження у справі закрито.

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім" «БІОІЛ» з Державного Бюджету України судовий збір у розмірі 24 608,32 грн., сплачений платіжним дорученням №787 від 28.03.2019р.

Судом першої інстанції було закрито провадження у справі в частині вимог про сплату 820 418, 88 грн. у зв`язку з повним погашенням відповідачем суми основної заборгованості вже після звернення до суду з відповідним позовом.

За висновком суду, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, суд вважав його арифметично вірним, таким, що відповідає положенням ст.625 ЦК України, тому в цій частині позовні вимоги задовольнив повністю.

Відповідач, Комунальне підприємство "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019 року по справі №917/522/19 частково та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача 74 810,95 грн. інфляційних нарахувань, 20955,10 грн. 3% річних та 1 436,49 грн. витрат по сплаті судового збору. (а.с. 165-168).

Скаржник зазначає про те, що його підприємство несе відповідальність за стан дорожнього покриття в м. Кременчук, відповідно до Програми утримання поточного ремонту вулично-шляхової мережі та внутрішньо-квартальних проходів та проїздів м.Кременчук планує кожного року певний об`єм робіт на рік вперед шляхом складання Акту обстеження вулиць та доріг міста.

Апелянт не заперечує несвоєчасної оплати основної заборгованості, проте не погоджується з нарахованими сумами 3% річних та інфляційних втрат, оскільки сторонами було погоджено в договорі, що в разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлені товари здійснюється з дати отримання відповідачем бюджетного призначення та оскільки відсутність бюджетного фінансування виникла не з вини відповідача, позивачем було нараховано зазначені 3% річних та інфляційні нарахування за затримку оплати вартості робіт безпідставно.

Крім того, апелянт зазначає про те, що позивачем не було зареєстровано податкові накладні по господарським операціям, що призвело до негативних майнових наслідків відповідача, а саме втрата права на нарахування сум податку, які відносяться до податкового кредиту.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф. (а.с. 162).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2019р. апеляційна скарга відповідача була залишена без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2019р., після усунених скаржником недоліків, відкрито апеляційне провадження у справі №917/522/19 за апеляційною скаргою відповідача Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" на рішення господарського суду Полтавської області від 13 червня 2019 р. та надано строк позивачу до 26.08.2019 року включно для надання відзиву.

На адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача ТОВ "ТД «БІОІЛ» надійшов відзив на апеляційну скаргу 20.08.2019р. (а.с. 185-188).

Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, зазначає, що відносини, які виникають у сфері оподаткування суб`єктів господарювання регулюються спеціальним законодавством, а відтак нездійснення реєстрації податкової накладної не є порушенням з боку позивача правил здійснення господарської операції.

Також позивач зазначає, що відповідач відповідає безпосередньо за своїми зобов`язаннями, що виникли із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

У відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019р. №917/522/19 залишити без змін.

Вказаний відзив судом апеляційної інстанції розглянуто, прийнято до уваги та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2019р. справу №917/522/19 призначено до розгляду на 11.09.2019р. о 09:45 год. (а.с. 196-197).

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019р., у зв`язку із знаходженням у відпустці судді Чернота Л.Ф., змінено склад колегії суддів та сформовано наступний: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Білецька А.М.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористалися.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та відповідача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Відповідно до ч.3 ст. 222 у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного запису не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 223 ГПК України складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БІОІЛ" є юридичною особою (), що підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 9-14).

Відповідач, Комунальне підприємство "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" є юридичною особою (), що підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 15-21).

25.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БІОІЛ" (за Договором - постачальник, далі - позивач) та Комунальним підприємством "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" (за договором - покупець, далі - відповідач) було укладено Договір поставки №175 (надалі - договір) (а.с. 22-28).

Пунктом 1.1. договору встановлено, що постачальник зобов`язується у 2018 році поставити покупцю товар, зазначений в тендерній пропозиції, а покупець - прийняти і оплатити такий товар. Найменування товару - Бітум БНД 70/100. Код ДК 021:20-4 Конструкційні матеріали (п. 1.2. договору). Кількість товару - 1200 тн. (п.1.3. договору).

Згідно п. 3.1. договору, строк (термін) поставки товарів (з урахуванням додаткової угоди №6 від 28.12.2018р.): до 31.12.2019р. (а.с. 29).

Передача товару покупцю на умовах СРТ (склад покупця) (за умови інтерпретації термінів відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс - 2010"). Зобов`язання постачальника вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару у власність Покупця. Місце поставки товару: Полтавська область м. Кременчук, вул. Бетонна, 128. Поставка товару здійснюється невеликими партіями згідно заявки покупця. Заявка на відпуск товару надається факсимільним зв`язком або на електронну пошту . Товар повинен бути поставлений протягом трьох днів з дати отримання заявки. Мінімальна партія поставки - від 25-28 тн. Прийом (здача) товару проводиться за кількістю - згідно накладної, а за якістю - згідно з документами, які підтверджують якість Товару (паспорти, сертифікати якості) (п. п. 3.2, 3.3, 3.4 та 3.5 договору).

Відповідно до п. 4.2. договору, ціна договору становить 17 748 000 грн. 00 коп. (сімнадцять мільйонів сімсот сорок вісім тисяч гривень нуль копійок), в тому числі ПДВ - грн. та визначається як сума всіх додатків, що є невід`ємною частиною цього договору.

Фактична загальна ціна (вартість) даного договору визначається вартістю товару, отриманого протягом дії цього договору, згідно накладних, що є невід`ємними частинами даного Договору (п. 4.3 договору).

Умовами п. 5.1. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) та накладної, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, зазначений в реквізитах цього договору, у відповідності до рахунків на оплату. Перерахування грошових коштів здійснюється по факту його поставки товару з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів.

Відповідно пункту 5.3 договору у разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлені товари здійснюється протягом десяти днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Пунктом 6.1.1. договору встановлено, що покупець зобов`язаний здійснювати повну оплату за товар відповідно умов даного договору. Зазначеному договірному обов`язку покупця кореспондує право постачальника на своєчасне та в повному обсязі отримання плати за поставлений останнім товар (п. 6.4.1. Договору).

Відповідно до п. 11.1. Договору в редакції додаткової угоди №6 від 28.12. 2018р., цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 р. (а.с. 29).

Даний договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін у відповідності до законодавства.

В матеріалах справи наявні докази в підтвердження постачання товару.

З наявних в матеріалах справи заявок вбачається замовлення відповідачем 17.10.2018р., 06.11.2018р. та 16.11.2018р. бітуму 70/100 згідно договору №175 від 25.06.2018р. (а.с. 30-32).

В підтвердження господарських операцій за договором позивачем були надані наступні документи: рахунок на оплату №189 від 17.10.2018р. на суму 425122,88 грн., видаткова накладна №189 від 17.10.2018р. на суму 425122,88 грн., товарно-транспортна накладна №Р 17/10/2018-1 від 17.10.2018р., рахунок на оплату №190 від 19.10.2018р. на суму 424224,48 грн., видаткова накладна №190 від 19.10.2018р. на суму 424224,48 грн., товарно-транспортна накладна №Р19/10/2018-1 від 19.10.2018р., довіреність на отримання ТМЦ №365 від 17.10.2018р., що видана на ім`я ОСОБА_1 , рахунок на оплату № 194 від 08.11.2018р. на суму 43 6622,40 грн., видаткова накладна №194 від 08.11.2018р. на суму 436622,40 грн., товарно-транспортна накладна №Р08/11/18-1 від 08.11.2018р., довіреність на отримання ТМЦ №389 від 08.11.2018р., що видана на ім`я ОСОБА_1 , рахунок на оплату №191 від 19.11.2018р. на суму 383796,48 грн., видаткова накладна №195 від 19.11.2018р. на суму 383796,48 грн., товарно-транспортна накладна №Р19/11/18-1 від 19.11.2018 р., довіреність на отримання ТМЦ №396 від 19.11.2018 р., що видана на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 33-47).

Відповідно акту звірки взаємних розрахунків за період із 26.06.2018р. по 31.12.2018р. станом на 28.03.2019р., покупець не розрахувався за поставлений товар з постачальником та відповідно загальний розмір основного боргу згідно умов договору становить 1 669 766, 24 грн. (а.с. 48).

ТОВ «Торговий дім «БІОІЛ» звернувся до КП «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» з вимогами №05/12/18-1 від 05.12.2018р., №3/19 від 01.03.2019р., в яких просив останнього сплатити наявний борг за договором поставки №175 від 25.06.2018р. в розмірі 1 669 766, 24 грн. (а.с.49-56).

КП «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» 12.03.2019р. надало відповідь на вимогу про погашення (сплати) боргу №53-02/320, в якій посилається на затримку Кременчуцькою міською радою фінансування видатків підприємства відповідача, як на підставу несвоєчасного розрахунку за взятими на себе обов`язками щодо оплати за поставлений товар (а.с. 57-58).

Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки відповідачем було несвоєчасно виконано свої договірні зобов`язання в частині розрахунку за поставлений товар за договором поставки №175 від 25.06.2018р., просив стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) суму боргу у розмірі 820 418,88 грн., інфляційні втрати в розмірі 74 810,95 грн. та 20 955,10 грн 3% річних (а.с. 104-106).

Спірні правовідносини регулюються нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

На стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції відповідач сплатив на користь позивача суму основного боргу в розмірі 849 347,36 грн., що підтверджено платіжними дорученнями № 170 від 23.04.19р.та № 171 від 23.04.19р. та, відповідно, в частині вимог про стягнення основного боргу в цій частині позивач зменшив позовні вимоги заявою вх.№5399 від 24.05.2019р. (а.с. 96-99). Після призначення розгляду справи по суті, відповідач сплатив залишок суми основної заборгованості в розмірі 820 418, 88 грн. платіжним дорученням № 278 від 05.06.19р.та платіжним дорученням № 279 від 05.06.19р. і звернувся до суду із заявою від 11.06.2019р. про закриття провадження у справі №917/522/19 в частині стягнення основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України (а.с. 147-150).

Провадження у справі в частині вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 820 418,88 грн. було судом закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Суть спору полягає у вирішенні питання щодо правомірності нарахування 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасний розрахунок за поставлений товар по договору поставки №175 від 25.06.2018р.

Укладений між сторонами договір поставки №175 від 25.06.2018р. за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

У відповідності до статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Окремим видом зобов`язання є договір поставки. Як передбачено частиною першою статті 712 ЦК України та частиною першою статті 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи наявна додаткова угода №7 від 12.04.2019р. до договору поставки №175 від 25.06.2018р. (а.с.81), укладанню якої передувало рішення Кременчуцької міської ради ХХХV сесії міської ради VII скликання «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 13.12.2018 року «Про затвердження Програми утримання та поточного ремонту вулично-шляхової мережі та внутрішньо-квартальних проходів та проїздів міста Кременчука та розвиток матеріально-технічної бази КП КПС ШРБУ на 2019 рік» (а.с. 80).

Відповідно до зазначеної додаткової угоди сторони погодили, що заборгованість покупця перед постачальником, що виникла у 2018 році та не була профінансована у розмірі 1 669 766, 24 грн., буде погашена (сплачена) до 30.04.2019р., після фактичного фінансування (асигнування) видатків покупця за даними зобов`язаннями з міського бюджету (а.с.81).

Додаткова угода №7 від 12.04.2019р. до договору поставки №175 від 25.06.2018р. була укладена між сторонами після звернення позивача з позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що даною додатковою угодою сторони погодили наявну заборгованість, строк оплати якої було продовжено до 30.04.2019р., проте даною додатковою угодою не змінено умови оплати, встановлені п. 5.1. договору щодо перерахування коштів по факту поставки товару з відтермінуванням платежів на 30 календарних днів.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено вище, позивачем були виставлені рахунки відповідачу:

-рахунок на оплату №189 від 17.10.2018 року на суму 425 122,88 грн.;

-рахунок на оплату №190 від 19.10.2018 року на суму 424 224,48 грн.;

-рахунок на оплату № 194 від 08.11.2018 року на суму 436 622,40 грн.;

-рахунок на оплату №191 від 19.11.2018 року на суму 383 796,48 грн. (а.с.33,36,40,44).

Відповідно платіжних доручень відповідачем було сплачено суму основної заборгованості повністю в розмірі 820 418,88 грн. згідно платіжних доручень №170 від 23.04.19р. на суму 425 122,88 грн., № 171 від 23.04.19р. на суму 424 224, 48 грн., №278 від 05.06.19р. на суму 436 622, 40грн., № 279 від 05.06.19р. на суму 383 796,48 грн., (а.с. 98-99; 147-148).

В суді першої інстанції встановлено, що постачальник ТОВ «ТД «БІОІЛ» обов`язки щодо постачання товару виконав своєчасно, даний факт сторонами не заперечується.

Матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасної сплати відповідачем поставленого товару, внаслідок чого у постачальника виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань.

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що відповідачу були нараховані 3% річних в розмірі 20 955,10 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 74 810,95 грн. (а.с. 107-113).

Умовами п. 5.1. Договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) та накладної, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, зазначений в реквізитах цього договору, у відповідності до рахунків на оплату. Перерахування грошових коштів здійснюється по факту його поставки товару з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів. Приймаючи до уваги дати поставок та встановлені умови оплати, остаточний розрахунок повинен бути здійснений:

-за видатковою накладною № 189 від 17.10. 2018р. до 16.11.2018р.;

-за видатковою накладною №190 від 19.10. 2018р. до 19.11.2018р.;

-за видатковою накладною №194 від 08.11.2018р. до 10.12.2018р.;

-за видатковою накладною №195 від 19.11.2018р. до 19.12.2018р.

За приписами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права і інтересу.

Позивачем нараховано інфляційні витрати за прострочення основного зобов`язання у загальній сумі 74810,95 грн. (нарахування здійснено за видатковою накладною №189 від 17.10.2018р. за період з 22.11.2018р. по 22.04.2019р. в розмірі 19909,46 грн., за видатковою накладною №190 від 19.10.2018р. за період з 23.11.2018р. по 22.04.2019р. в розмірі 19 867, 38 грн., за видатковою накладною №194 від 08.11.2018р. за період 11.12.2018р. по 21.05.2019р. на суму 18 664, 95 грн., за видатковою накладною №195 від 19.11.2018р. за період 22.12.2018р. по 21.05.2019р. в розмірі 16 389,16 грн.).

З даним розрахунком суд апеляційної інстанції не погоджується з наступного.

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 08.05.2019р. по справі №904/2156/18.

При розгляді справи господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за допомогою програми "ЛІГА:ЗАКОН", суд апеляційної інстанції вважає його таким, що не відповідає вимогам законодавства.

В розрахунку інфляційних втрат за видатковими накладними №194 від 08.11.2018р. та №195 від 19.11.2018р., погашення боргу за якими відбулося 05.06.2019р., позивач зазначив кінцеву дату нарахування інфляційних втрат 21.05.2019р., а оскільки нарахування має здійснюватися за індексом інфляції, який існував на кінець місяця, враховуючи те, що станом на зазначену дату такий індекс не існував, відтак з розрахунку слід виключити травень 2019р.

Також позивачем було нараховано інфляційні втрати за видатковими накладними №189 від 17.10.2018р. та №190 від 19.10.2018р. до 22.04.2019р., погашення боргу за якими відбулося 23.04.2019р. Оскільки станом на 30.04.2019р. заборгованості не існувало у позивача були відсутні підстави здійснювати інфляційні нарахування за квітень 2019 року.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням приписів законодавства, дійшов висновку про те, що інфляційні втрати підлягають задоволенню наступним чином:

-за видатковою накладною №189 від 17.10.2018р. на суму 425 122, 88 грн. за період з грудня 2018р. по березень 2019р. в розмірі 13 765, 03 грн.

-за видатковою накладною №190 від 19.10.2018р. на суму 424 224,48 грн. за період з грудня 2018р. по березень 2019р. в розмірі 13 735, 94 грн.

-за видатковою накладною №194 від 08.11.2018р. на суму 436 622,40 грн. за період з січня 2019р. по квітень 2019р. в розмірі 15 031, 73 грн.

-за видатковою накладною №195 від 19.11.2018р. на суму 383 796,48 грн. за період з січня 2019р. по квітень 2019р. в розмірі 13 211, 70 грн., а всього на суму 55 744, 40 грн.

Таким чином, висновок місцевого суду щодо задоволення інфляційних втрат у розмірі 74 810,95 грн. є необгрунтованим.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 20 955,10 грн.;

-за видатковою накладною № 189 від 17.10. 2018р. з 20.11.2018р. по 22.04.2019р.;

-за видатковою накладною №190 від 19.10.2018р. з 23.11.2018р. по 22.04.2019р.;

-за видатковою накладною №194 від 08.11.2018р. з 11.12.2018р. по 21.05.2019р.;

-за видатковою накладною №195 від 19.11.2018р. з 22.12.2018р по 21.05.2019р.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про дійсний розмір цих вимог в сумі 20 955, 10 грн., відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а відтак заявлені 3% річних у сумі 20 955, 10 грн. задоволені судом правильно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає про те, що з метою забезпечення стабільної роботи комунальних підприємств Кременчуцької міської ради, згідно їх функціональних призначень щодо надання мешканцям міста якісних послуг, відповідно до ст. ст.71, 91 Бюджетного кодексу України, керуючись п. 21 ч. 1 ст.26, ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Кременчуцьким міськвиконкомом було затверджено фінансування видатків КП КПС ШРБУ на 2018 рік. Закупка товарів згідно умов вище зазначених договорів була проведена за підтримки Кременчуцької міської ради, шляхом погодження фінансування видатків КП КПС ШРБУ відповідними порядками виділення та використання коштів з міського бюджету, як балансоутримувачу вулично-шляхової мережі м.Кременчука на 2018 рік.

Скаржник зазначає про те, що ним не було виконано належним чином свої зобов`язання за договором, а саме не здійснено оплату за виконані роботи не з власної вини, а саме через те, що підприємство відповідача неодноразово зверталось до Кременчуцької міської ради через Департамент житлово-комунального господарства з питань погашення наявної заборгованості, внаслідок чого було прийнято Рішенням XXXV сесії Кременчуцької міської ради VII скликання від 21.02.2019р. яким передбачено: "На виконання зобов`язань, взятих КП КПС ШРБУ при придбанні товарів та матеріалів у 2018 році, які не було профінансовано, вирішили внести зміни в "Програму утримання та поточного ремонту вулично-шляхової мережі та внутрішньо-квартальних проходів та проїздів м. Кременчука та розвиток матеріально-технічної бази КП КПС ШРБУ на 2019 рік" та передбачити кошти на виконання зобов`язань, які виникли у 2018р. та не були профінансовані, у сумі 4 356 799,49 грн."

Згідно вимог ст. 617 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 218 ГК України, особа, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов`язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Законодавством не встановлено залежності оплати товару від фактичного фінансування місцевих бюджетів. Така правова позиція Верховного Суду в постанові від 23.03.2018р. у справі №904/6252/17.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що внаслідок того, що ТОВ «ТД «БІОІЛ» не зареєструвало податкові накладні по зазначеним господарським операціям, КП КПС ШРБУ зазнало негативних майнових наслідків.

Зазначені твердження апелянта суд апеляційної інстанції відхиляє з наступного.

Податкова накладна це звітний податковий документ, що підтверджує виникнення податкового обов`язку платника податків у зв`язку з продажем товарів (робіт, послуг) і одночасно підтверджуюча право на податковий кредит у покупця - платника податків у зв`язку з придбанням таких товарів (робіт, послуг).

Згідно вимог ст.109.1 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправні діяння (дія, чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи.

Слід зазначити, що реєстрація податкових накладних не є господарським зобов`язанням за договором поставки.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БІОІЛ» 3% річних в розмірі 20 955, 10 грн. за порушення умов Договору поставки № 175 від 25.06.2018р., проте в частині стягнення інфляційних втрат рішення суду першої інстанції слід змінити та стягнути з відповідача інфляційні нарахування в розмірі 55 744,40 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення не має, а оскаржуване рішення повинно бути змінено в частині суми стягнення інфляційних нарахувань та судового збору.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління", м. Кременчук, Полтавська область на рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019р. у справі №917/522/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019р. у справі №917/522/19 змінити.

Абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019р. по справі №917/522/19 змінити та викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Комунального підприємства "Кременчуцьке підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно- будівельне управління" (39617, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Махоркова, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім" БІОІЛ" (20901, Черкаська обл., Чигиринський р-н, м.Чигирин, вул. Грушевського, буд. 16А, ) 55 744,40 грн. інфляційних нарахувань, 20 955,10 грн. 3% річних, 1 150, 49 грн. витрат по сплаті судового збору.»

В іншій частині рішення господарського суду Полтавської області від 13.06.2019р. по справі №917/522/19 залишити без змін.

Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12.09.2019 року.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя А.М. Білецька

Суддя І.В. Зубченко