ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
12.09.2019 Справа № 905/1619/19
Суддя господарського суду Донецької області Огороднік Д.М., розглянувши матеріали
за заявою Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славмел Трейд»
про видачу судового наказу в порядку наказного провадження
На розгляд господарського суду Донецької області передана заява Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Славмел Трейд» заборгованість за поставлений товар у розмірі 187200, 00 грн.
Розглянувши заяву та подані Акціонерним товариством «Таврійська будівельна компанія» докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Суд, вважає за необхідне зазначити, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.
Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідним доказом.
Згідно частин 1, 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
При цьому достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, суд вважає, що наведені у заяві підстави виникнення боргу потребують ретельного дослідження та перевірки судом.
Матеріали справи не містять доказів визнання боржником заявленої до стягнення заборгованості.
Таким чином, за висновками суду заявлена до стягнення сума у розмірі 187200,00 грн. грн. не є безспірною.
Також, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, заявником не долучено до заяви документів, які б підтверджували заявлені вимоги та свідчили про існування у боржника заборгованості саме за Договором №034.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а також, враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження тільки неоспорюваної заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу згідно п.п. 1, 8 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9, частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).
На підставі викладеного, керуючись ст. 148, п. п. 1, 8 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 12.09.2019.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подана до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Д.М. Огороднік

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою:

http://reyestr.court.gov.ua.