ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. Справа№ 910/9498/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Сітайло Л.Г.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Грищенко І.В. - дов. № б/н від 26.11.2018р.

від відповідача: Яцин С.В. - ордер серія КС № 666607 від 02.09.2019р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Перший національний аграрний кооператив»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019р.

у справі № 910/9498/19 (суддя Т.М. Ващенко)

за заявою Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» про забезпечення позову

за позовом Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу

«Перший національний аграрний кооператив»

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк

«Укргазбанк»

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2019р. у справі № 910/9498/19 відмовлено Сільськогосподарському обслуговуючому кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Перший національний аграрний кооператив» звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019р. у справі № 910/9498/19 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову та вжити заходи забезпечення позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2019р. апеляційну скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Зубець Л.П., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Перший національний аграрний кооператив» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019р. та призначено справу № 910/9498/19 до розгляду на 04.09.2019р.

02.09.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У засіданні суду 04.09.2019 р. учасники апеляційного провадження надали пояснення по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019р. оголошено перерву у судовому засіданні по справі № 910/9498/19 до 05.09.2019р.

05.09.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Перший національний аграрний кооператив» (далі - заявник) звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову шляхом:

- заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Каращук Катерині Леонідівні здійснювати будь-які дії щодо заборони користування, опису, арешту, вилученню та реалізації майна у виконавчому провадженні № 58994783;

- зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.С. № 536 від 19 квітня 2019 року про звернення стягнення на транспортні засоби, трактори «БЕЛАРУС-1523» у кількості 90 одиниць, що належать Сільськогосподарському обслуговуючому кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» у розмірі 61 246 322.94 грн.

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначає, що 25.04.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Каращук К.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, яким передбачено звернення стягнення на майно заявника на користь банку, дане майно оголошено в розшук, проведено опис та арешт частини майна, призначено оцінку майна. Заявник вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства. Також заявник вказує, що майно, на яке звернуто стягнення він використовує в господарській діяльності з метою отримання прибутку, і якщо таке майно приватним виконавцем буде вилучено та/або примусово реалізовано на прилюдних торгах, то заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження, зокрема, щодо отримання прибутку за період заборони використання належного йому майна, яке передано в оренду за договором оренди тракторів третій особі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2019р. у справі № 910/9498/19 відмовлено Сільськогосподарському обслуговуючому кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову Сільськогосподарському обслуговуючому кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» в задоволені заяви про забезпечення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Судом враховано, що в господарських судах при вирішенні спору між боржниками і стягувачами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вирішується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства, тобто розглядається справа за наявності між боржниками і стягувачами спору про право. При цьому, господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, перевіряють лише належність банку, як кредитору, права звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення його вимог за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об`єктивних обставин, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Водночас, господарські суди не повинні перевіряти правильність виконавчого напису з позиції законності дій нотаріуса при його вчиненні та надавати оцінку його діям при вчиненні виконавчого напису, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що доводи заявника про примусове виконання виконавчого провадження унеможливлює здійснення ним господарської діяльності з використанням вказаного майна, як такого, що передано в оренду на підставі договору оренди тракторів, не приймаються до уваги, оскільки, як вбачається з поданого Сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом «Перший національний аграрний кооператив» договору № 08/04-16ТБ оренди тракторів від 27.04.2016р., договір діє до 26.09.2018р. (за умови відсутності підстав для звернення стягнення на об`єкт оренди банком), та станом на дату подання заяви (18.07.2019р.) заявником не подано доказів того, що строк дії договору було продовжено на один календарний рік в порядку приписів його пункту 6.2.

Також судом при оцінці збалансованості інтересів сторін враховано права іпотекодавця до дня продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов`язанням, що відповідно до ст. 42 Закону України "Про іпотеку" є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки.

Заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Слід зазначити, що саме лише посилання заявника на потенційне порушення прав позивача при виконанні майбутнього рішення суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову без надання при цьому належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявником суду не наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову Сільськогосподарському обслуговуючому кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 22.07.2019р. у справі № 910/9498/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «Перший національний аграрний кооператив» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2019р. у справі № 910/9498/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Сільськогосподарське обслуговуючий кооператив «Перший національний аграрний кооператив».

3. Матеріали справи № 910/9498/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 12.09.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.Г. Сітайло

Л.П. Зубець