ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.09.2019 Справа № 905/859/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання Барбаш Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЖНОЄ" (85561, Донецька область, Великоновосілківський район, селище Керменчик, вулиця Івана Багряного, будинок 1; )

до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 )

про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників,-

за участю представників сторін:

від позивача: Порохня Г . Д . (директор) - на підставі наказу №92/к від 10.09.2018, Яненко О.Ю. - на підставі довіреності б/н від 26.05.2019

від відповідача: Герасименко С . В. - на підставі ордеру серія АА №1766 від

13.10.18

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Яненко О.Ю. - на підставі довіреності 3300 від 05.07.2019

вільні слухачі: ОСОБА_6 - на підставі паспорту серія НОМЕР_2 , ОСОБА_7 - на підставі паспорту серія НОМЕР_3 , ОСОБА_8 - на підставі паспорту серія НОМЕР_4

С У Т Ь С П О Р У

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮЖНОЄ" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ухилення відповідача від підписання нової редакції Статуту ТОВ "ЮЖНОЄ", яке полягає у відмові від виконання рішення загальних зборів учасників від 28.03.2019, що є порушенням п. 6.2. Статуту товариства. Крім того, в період перебування ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ "ЮЖНОЄ" (з 01.08.2015 по 23.05.2018) останнім було всупереч інтересам товариства та п. 2.1. Статуту переоформлено право користування земельними ділянками на ФГ "ПОДСОЛНУХ", в якому він є єдиним засновником.

Представник позивача під час розгляду даної справи наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача під час розгляду даної справи проти задоволення позовних вимог заперечував. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилався на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про необхідність підписання Статуту ТОВ «ЮЖНОЄ» у новій редакції, а з огляду на п. 11.2. статуту саме генеральний директор товариства повинен організувати підписання його учасниками нової редакції Статуту товариства. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем обов`язків саме як учасника товариства. Крім того, на думку представника відповідача, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки виключення учасника з товариства судом є втручанням у господарську діяльність товариства, а тому суд не має права брати на себе функції органів управління товариством.

Представник третьої особи протягом розгляду даної справи наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2000 проведено державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЖНОЄ», про що свідчить запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 0000941.

Відповідно до п. 4.4. Статуту ТОВ «ЮЖНОЄ» (далі - статут) учасниками товариства є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно п. 4.5. Статуту розмір часток учасників у статутному капіталі товариства складає:

- ОСОБА_2 - 8260 (вісім тисяч двісті шістдесят) гривень 00 копійок, що становить 70 % Статутного капіталу товариства.

- ОСОБА_1 - 3540 (три тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 копійок, що становить 30% Статутного капіталу товариства.

Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у Статутному капіталі (п.4.6. статуту).

Відповідно до п. 6.2. учасники зобов`язані:

- виконувати свої зобов`язання перед товариством, у тому числі ті, які пов`язані із майновою участю, а також здійснювати вклади у розмірі, в порядку та засобами відповідно до цього Статуту;

- не розголошувати комерційну таємницю і конфіденційну інформацію про діяльність Товариства;

- сприяти Товариству при здійсненні його діяльності;

- виконувати положення установчих документів товариства;

- виконувати рішення загальних зборів учасників;

- у випадку бажання вийти із Товариства, учасник повинен подати до загальних зборів учасників письмову заяву про це у встановлений цим Статутом строк, справжність підпису на якій учасника-фізичної особи необхідно засвідчити нотаріально.

Згідно п. 11.1. Статуту вищим органом товариства є загальні збори учасників.

Збори складається із учасників товариства або з призначених ними представників. Представники можуть бути постійними або на визначений строк. Представником учасника може бути особа, повноваження якого підтверджені належним чином оформленим дорученням. Учасник вправі в будь-який час замінити свого представника в зборах, повідомивши інших учасників. Учасник вправі передати свої повноваження в зборах іншому учаснику або представникові іншого учасника.

Відповідно до п. 11.1.3. Статуту до компетенції зборів відноситься:

1) визначення основних напрямків діяльності Товариства, затвердження його планів і звітів про їхнє виконання;

2) затвердження Статуту Товариства, змін і доповнень до нього, викладення Статуту у новій редакції;

9) виключення учасника з Товариства.

Питання, визначені у цих підпунктах відносяться до виключної компетенції зборів та не можуть бути передані генеральному директору чи іншим органам.

З питань, зазначених у підпунктах 1), 2), 9), рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників Товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

Збори вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

У зборах може брати участь Генеральний директор, який не є учасником Товариства, із правим дорадчого голосу.

Учасника, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов`язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з Товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, які володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників Товариства. При цьому такий учасник (його представник), за якого голосують про виключення, у голосуванні участь не бере.

Збори можуть бути чергові і позачергові.

Чергові збори скликаються не рідше двох разів на рік.

Позачергові збори скликаються у разі необхідності, у разі загрози неплатоспроможності товариства, для вирішення термінових питань, що виникають у діяльності Товариства, в інших випадках, якщо це потрібно задля товариства, також на вимогу генерального директора, та учасників, яким у сукупності належить більш як 20% голосів.

Рішення зборів оформлюється протоколом, який підписується всіма учасниками чи обраними головою та секретарем зборів.

Про проведення зборів учасники сповіщаються не менш чим за 30 днів до дня проведення зборів. До учасників доводиться місце, час проведення, а також порядок денний зборів будь-яким зручним для учасника способом.

Як зазначає позивач, 28.03.2019 було проведено позачергові загальні збори учасників, оформлені протоколом б/н від 28.03.2019, на яких, зокрема, було вирішено привести статут товариства у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме до норм Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06 лютого 2018 року №2275 - VІІІ та затвердити його в новій редакції. Відповідальним за проведення реєстраційних дій вирішено призначити ОСОБА_8 за дорученням.

Разом із тим, станом на 02 травня 2019 всупереч прийнятого рішення загальних зборів учасників ОСОБА_1 нову редакцію Статуту ТОВ «ЮЖНОЄ» не підписав, що унеможливлює його подання державним реєстраторам для реєстрації. На думку позивача, ОСОБА_1 не підписуючи нову редакцію статуту товариства, відмовляється від виконання рішення загальних зборів учасників від 28.03.2019, тим самим порушуючи свої зобов`язання передбачені пунктом 6.2. статуту ТОВ «ЮЖНОЄ». Крім того, ОСОБА_1 , який є учасником Товариства, перебуваючи на посаді генерального директора, всупереч інтересам ТОВ «ЮЖНОЄ», в порушення пункту 2.1. Статуту переоформив право користування земельними ділянками на ФГ «ПОДСОЛНУХ», в якому він є єдиним засновником.

Посилаючись на те, що Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не передбачено можливості виключення учасника товариства загальними зборами учасників, а дії учасника ТОВ «ЮЖНОЄ» ОСОБА_1 (невиконання рішення загальних зборів учасників, переоформлення права оренди земельних ділянок на конкурента ФГ «ПОДСОЛНУХ») направлені не на розвиток господарської діяльності товариства і досягнення його статутних цілей, а направлені на перешкоджання господарській діяльності товариства, позивач звернувся із даним позовом до господарського суду.

Оцінюючи матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником, який вибув, пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з ст. 89 Господарського кодексу України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Згідно ч. 2 ст. 97 Цивільного кодексу України органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що 17.06.2018 набрав чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників.

Відповідно до п. 3 Глави VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вищезазначеного закону протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Частиною 3 ст. 100 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник товариства у випадках, встановлених установчими документами або законом, може бути виключений з товариства.

Стаття 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначає компетенцію загальних зборів учасників. Так, загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.

До компетенції загальних зборів учасників належать:

1) визначення основних напрямів діяльності товариства;

2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту;

3) зміна розміру статутного капіталу товариства;

4) затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника;

5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом;

6) обрання та припинення повноважень наглядової ради товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради товариства;

7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства;

8) визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства;

9) створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності;

10) прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника;

11) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період;

12) розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів;

13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства;

14) прийняття інших рішень, віднесених цим Законом до компетенції загальних зборів учасників.

Питання, передбачені частиною другою цієї статті, та інші питання, віднесені законом до компетенції вищого органу товариства, не можуть бути віднесені до компетенції інших органів товариства, якщо інше не випливає з цього Закону.

До виключної компетенції загальних зборів учасників статутом товариства також може бути віднесено вирішення інших питань.

Як вже зазначалося, п. 11.1.3. Статуту до компетенції зборів відноситься виключення учасника з товариства.

Згідно приписів ст. 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" рішення загальних зборів учасників приймаються відкритим голосуванням, якщо інше не передбачено статутом товариства.

Рішення з питань, передбачених пунктами 2, 3, 13 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань.

Рішення загальних зборів учасників з питань, передбачених пунктами 4, 5, 9, 10 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються одностайно всіма учасниками товариства, які мають право голосу з відповідних питань.

Рішення загальних зборів учасників з усіх інших питань приймаються більшістю голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань.

Статутом товариства може встановлюватися інша кількість голосів учасників товариства (але не менше, ніж більшість голосів), необхідна для прийняття рішень з питань порядку денного загальних зборів учасників, крім рішень, які відповідно до цього Закону приймаються одностайно. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Отже, нормами діючого законодавства у сфері діяльності господарських товариств, встановлено, що виключення учасника з товариства з обмеженою відповідальністю належить до компетенції зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю. Про виключення з товариства з обмеженою відповідальністю будь-кого з його учасників має бути прийнято відповідне рішення на загальних зборах учасників товариства в порядку, передбаченому вказаним Законом.

У вирішенні спорів, пов`язаних з виключенням таких учасників з відповідних товариств, господарським судам слід враховувати, що прийняття рішення про виключення учасника з господарського товариства законом віднесено до компетенції учасників цих товариств, а не господарського суду. Суд лише перевіряє обґрунтованість та законність прийняття рішення про виключення учасника у разі подання останнім позову про визнання такого рішення недійсним.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Вищого господарського суду від 16.03.2016 року по справі № 922/3429/15, виключення учасника з товариства є формою відповідальності такого учасника за невиконання обов`язків, покладених законом та установчими документами. На відміну від виходу з товариства, виключення має примусовий характер і не залежить від бажання учасника та можливе лише за наявності підстав, визначених законом та установчими документами. Про виключення з товариства з обмеженою відповідальністю будь-кого з його учасників має бути прийнято відповідне рішення на загальних зборах учасників товариства в порядку, передбаченому вказаним законом та установчими документами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вирішення питання про виключення учасника з товариства з обмеженою відповідальністю належить до виключної компетенції вищого органу управління товариством - загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю (товариства з додатковою відповідальністю), а не суду та відбувається виключно на підставі рішення загальних зборів учасників товариства, прийнятого в порядку, передбаченому законом та установчими документами товариства. Виключення учасника з господарського товариства судом не передбачено законом і є втручанням у корпоративні відносини господарського товариства з боку судової влади, а тому суд не має права брати на себе функції органів управління товариством; суд перевіряє обґрунтованість та законність прийняття рішення про виключення учасника у разі подання ним позову про визнання такого рішення недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі Касаційного господарського суду України від 23.07.2019 року по справі № 922/139/18 та постанові від 18.04.2018 по справі № 922/1590/17.

Право доступу до правосуддя є одним із фундаментальних прав, гарантованих, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суди повинні здійснювати правосуддя (стаття 124 Конституції України). Прийняте рішення повинно призводити до змін у правовому становищі сторін.

Європейський суд з прав людини, у справі "Delcourt v. Веlgіum", зазначив, що "...стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права...".

Тобто, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Згідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватися від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Частиною 2 статті 15 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під поняттям "охоронюваний законом інтерес", відповідно до рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004, необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що пунктом 11.1.3. Статуту товариства до компетенції зборів відноситься виключення учасника з товариства. Разом із тим, позивачем не здійснювалось навіть спроби скликати загальні збори учасників ТОВ «ЮЖНОЄ» з приводу виключення відповідача зі складу учасників. При цьому, виключення учасника товариства є формою відповідальності його перед товариством за невиконання обов`язків, передбачених установчими документами або законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЖНОЄ" до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 , про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників - відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 03.09.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.09.2019

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова