СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа № 905/784/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участю представників:

позивача Коваленко С.В. на підставі довіреності №14-199 від 17.05.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №6780/10 від 27.06.2018,

відповідача Краснопьорова О.С. на підставі довіреності від 02.01.2019 №30, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №3605 від 27.07.2016,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вх.№ 2435)

на рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2019

у справі №905/784/19, ухвалене суддею Харакоз К.С. в приміщенні господарського суду Донецької області 09.07.2019 о 15:17 (повний текст рішення складено та підписано 15.07.2019),

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ,

до відповідача Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 112137,86 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про стягнення 112137,86 грн., з яких пеня в сумі 81200,66грн., 3% річних у сумі 6059,32грн., інфляційні втрати у сумі 24877,88грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у задоволенні позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про стягнення 112137,86 грн, з яких: пені - 81200,66грн, 3% річних - 6059,32грн, інфляційних втрат - 24877,88грн відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що заборгованість відповідача за поставлений природний газ у 2016 році, погашена у повному обсязі до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню імперативні приписи ч.3 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, тому відсутні правові підстави для нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних відповідно про відмову у задоволенні позовних вимог.

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі №905/784/19 повністю, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задовольнити у повному обсязі, а саме стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча борг у загальній сумі 112137,86 грн, в тому числі пеня - 81200,66грн, 3% річних - 6059,32грн, інфляційних втрат - 24877,88грн. Відшкодувати за рахунок відповідача понесені НАК Нафтогаз України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що відповідач не є суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; доказів укладення відповідачем відповідних договорів на постачання теплової енергії зі споживачами до матеріалів справи не надано; докази отримання відповідачем відповідної ліцензії на здійснення теплопостачання в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі №905/784/19. Призначено справу №905/784/19 до розгляду на 03.09.2019 о 10:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі судових засідань № 105.

21.08.2019 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 7913), в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 09.07.2019 без змін.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає, що заборгованість за поставлений природний газ у січні-березні 2016 року, погашена у повному обсязі відповідачем до набрання чинності Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, тому, на думку відповідача, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховується.

Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№7914 від 21.08.2019), в якому заявник просить задовольнити його клопотання про участь у судовому засіданні, призначеного на 03.09.2019 о 10:45 по справі №905/784/19 в режимі відеоконференції через будь-який суд у м. Маріуполь (в залежності від наявності технічної можливості): Донецький апеляційний суд у м. Маріуполі, або Іллічівський районний суд у м. Маріуполя Донецької області, або Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області, або Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про участь у судовому засіданні у справі №905/784/19 в режимі відеоконференції. Постановлено провести судове засідання у справі №905/784/19, призначене на 03.09.2019 о 10:45 год. в режимі відеоконференції в приміщенні Східного апеляційного господарського суду. Доручено Донецькому апеляційному суді у м. Маріуполі забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції 03.09.2019 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

15.12.2015 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (найменування позивача було змінено на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та Публічним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (найменування відповідача було змінено на Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча) укладений договір постачання природного газу №4468/16-БО/104-6.

Відповідно до п.1.1. договору ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що за договором постачається газ, ввезений на митну територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00.

Згідно з п.1.2 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2015) газ, що постачається за цим договором використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам.

За правилами п.2.1 укладеного сторонами правочину постачальник передає споживачеві з 01.01.2016 по 31.03.2016 газ обсягом до 163,000тис.куб.м, у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): січень 60,000; лютий 58,000; березень 45,000.

Відповідно до додаткової угоди №4 від 28.03.2016 договір доповнено пунктом 2.1. договору наступної редакції: постачальник передає споживачу з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) газ обсягом до 14,000 (тис. куб. м).

Обсяги газу, що планується передати за договором, повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, викладених в п.1.2 цього договору. Обсяги газу, що планується передати за договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку (п.п.2.1.1 -2.1.2 договору).

Згідно з п.3.4 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п.п. 3.5, 3.6 укладеного сторонами правочину (в редакції додаткової угоди №4 від 28.03.2016), не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Споживач зобов`язується надати Постачальнику: завірену копію акта наданих послуг з розподілу/транспортування природного газу за розрахунковий місяць, складеного між Споживачем та оператором ГРМ/ГТС; до копії акту Споживач за підписом уповноваженої особи надає інформацію стосовно детальної розбивки кількості газу, зазначеної в акті, за категоріями (в т.ч. за цим договором); підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяця, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 8-го числа повертає споживачу один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою.

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

Додатковими угодами №1 від 31.12.2015, №2 від 29.01.2016, №3 від 22.02.2016, №4 від 28.03.2016 до вказаного договору внесено зміни до п. 5.2 щодо ціни газу.

Також, згідно з п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 28.03.2016), оплата планових обсягів здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п.6.3 договору, платежі здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію.

Умовами п.8.2. договору встановлено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років (п. 10.3. договору).

Додатковою угодою від 28.03.2016 №4 сторони виклали пункт 12 договору в наступній редакції: Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На підставі вищезазначеного договору позивачем та відповідачем підписані акти приймання-передачі природного газу (з урахуванням послуги на транспортування):

31.01.2016 у січні 2016 року на суму 409480,05грн. (50,345 тис. куб. м),

29.02.2016 у лютому 2016 року на суму 247851,34грн. (31,205тис. куб. м),

31.03.2016 у березні 2016 року на суму 229755,97грн. (28,857тис. куб. м).

В цілому, на підставі вищезазначеного договору, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ з січня по квітень 2016 на суму 925908,39грн.

Як встановлено судом першої інстанції у довідці Операції з 01.01.2016 по 31.07.2018, відповідачем здійснювалась оплата за спожитий природний газ за рахунок власних коштів у загальному розмірі 925908,39грн. (за січень - квітень 2016). Таким чином заборгованість була погашена у повному обсязі, але з простроченням строку оплати.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача пені у сумі 81200,66грн. за період з 16.02.2016 по 24.06.2016, 3% річних у сумі 6059,32грн. за період з 16.02.2016 по 24.06.2016, інфляційних нарахувань у сумі 24877,88грн. за період з березня 2016 по червень 2016, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов договору в частині своєчасних розрахунків за одержаний природний газ в січні - березні 2016.

Апеляційний господарський суд у відповідності до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, вищевказаний договір купівлі-продажу газу є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на виконання вищенаведених умов договору ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» поставлено, а відповідачем отримано природний газ з січня по квітень 2016 на суму 925908,39грн згідно з актами приймання передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття відповідачем природного газу від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений природний газ відповідно до чинного законодавства та умов договору до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За умовами п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 28.03.2016) остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем грошового зобов`язання з оплати природного газу, поставленого в січні - березні 2016 року, позивачем відповідно до п. 8.2 договору було нараховано пеню у сумі 81200,66грн. за період з 16.02.2016 по 24.06.2016, 3% річних у сумі 6059,32грн. за період з 16.02.2016 по 24.06.2016, інфляційних нарахувань у сумі 24877,88грн. за період з березня 2016 по червень 2016, які заявлені до стягнення.

Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча свої зобов`язання за договором щодо оплати за одержаний газ виконало у повному обсязі та оплатило позивачу вартість поставленого в січні-березні 2016 року природного газу за актами приймання-передачі в сумі 925908,39 грн, проте з порушенням строків щомісячних оплат.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2 договору у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відтак, оскільки відповідач належним чином не виконав передбачені договором № 4468/16-БО/104-6 від 15.12.2015 зобов`язання з оплати природного газу, поставленого в січні - березні 2016 року, позивачем відповідно до п. 8.2 договору було нараховано 81200,66 грн пені, а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми в розмірі 6059,32 грн, інфляційних 24877,88 грн.

Проте, 30.11.2016 року набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Стаття 58 Конституції України регламентує, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, згідно зі статтею 1 цього Закону, заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною першою статті 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас згідно з частиною 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

У даній справі предметом спору є стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих на основну заборгованість за спожитий в період з січня по березень 2016 року природний газ, а вказана заборгованість була у повному обсязі погашена відповідачем 12.07.2016, що сторонами не оспорюється, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування приписів частини третьої статті 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Отже, на момент звернення до суду з даним позовом (25.04.2019) у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, а місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

При виборі і застосуванні норм права до спірних відносин, колегія суддів, відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 03.04.2018 у справі № 904/11325/16, від 06.09.2018 у справі № 925/106/18, від 21.12.2018 у справі № 916/1619/18.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 07.02.2019 по справі № 927/1152/16 аналіз наведених норм Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» дає підстави для висновку, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини третьої статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

З огляду на викладене, спростовуються доводи, викладені ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у апеляційній скарзі, про безпідставне застосування судом першої інстанцій до спірних правовідносин сторін приписи частини 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» у зв`язку з відсутністю доказів включення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Адже, застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Посилання позивача на відсутність ліцензії відповідача на здійснення теплопостачання спростовується інформацією, розміщеною на сайті Національної комісії, яка є загальнодоступною. Відповідно до даної інформації відповідач зазначений в реєстрі суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, діяльність яких регулюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугах, а саме в сфері теплопостачання (виробництво теплової енергії на теплоцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках), крім того, відповідача включено до переліку ліцензіатів НКРЕКП у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що переходять під регулювання місцевих органів влади.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте при правильному застосуванні норм матеріального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі №905/784/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 04.09.2019.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко