ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

04.09.2019м. ДніпроСправа № 904/3864/19

за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4, в інтересах держави в особі:

Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "КИЇВГІДРОМОНТАЖ", м. Вишгород, Київська область

про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати в розмірі 1 704 008,15 грн. за використання земельної ділянки площею 0,6665 га при відсутності правовстановлюючих документів

Суддя Назаренко Н.Г.

Без повідомлення представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровська місцева прокуратура № 4, в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати в розмірі 1 704 008,15 грн. за використання земельної ділянки площею 0,6665 га при відсутності правовстановлюючих документів.

Разом з позовною заявою позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову, в останній просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, який належить ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" - будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 84, реєстраційний номер майна 10964628 та накласти арешт на банківські рахунки ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ", які стануть відомі при виконання ухвали суду.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, недобросовісними діями відповідача та відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, розмір статутного фонду ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" становить 600 000,00 грн., отже розмір заборгованості відповідача в тричі перевищує розмір його статутного фонду, що унеможливить виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч.ч. 3, 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; встановленням обов`язку вчинити певні дії (ст. 137 ГПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна (незавершене будівництво), повинен пересвідчитись в наявності у відповідача наміру здійснити дії, спрямовані на зменшення своїх активів шляхом відчуження або знищення зазначеного об`єкта нерухомого майна.

Предметом даного спору є вимога Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, яка заявлена до Приватного акціонерного товариства "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати в сумі 1 704 008,15 грн.

Дніпропетровська місцева прокуратура №4 просить накласти арешт на обєк нерухомого майна, який належить ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" - будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 84, реєстраційний номер майна 10964628 та на банківські рахунки , які стануть відомі при виконанні ухвали суду.

Разом з цим, заявником не надано доказів того, що відповідач намагається здійснити дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, вчинення яких обумовлюється в часі після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (виставлення майна на продаж, тощо).

В статті 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

В свою чергу, лише посилання на недобросовісність дій відповідача, які дають підстави вважати, що останній може ухилятись від виконання судового рішення, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, оскільки є припущенням, не підтвердженим доказами (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 02.04.2019 у справі №918/702/18).

Дніпропетровська місцева прокуратура №4 не надала суду належних обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які б свідчили про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси. Доводи заявника, якими мотивовано заяву про забезпечення позову, ґрунтуються лише на його припущеннях, не підтверджених жодним належним доказом.

Враховуючи наведені заявником мотиви для забезпечення позову та відсутність в матеріалах справи доказів, необхідних для встановлення судом наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, який належить ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ" - будівлі і споруди, розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 84, реєстраційний номер майна 10964628, суд відмовляє в задоволенні цієї частини заяви Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4.

Заява Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в частині накладення арешту на банківські рахунки ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ", які стануть відомі при виконання ухвали суду, також не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 02.08. 2019 у справі № 915/538/19, від 06.11.18 у справі № 923/560/17, від 22.02.2018 у справі № 910/18821/17 та інших) у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат.

Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Однак, в даній справі прокурором заявлено про накладення арешту саме на банківські рахунки ПрАТ "КИЇВГІДРОМОНТАЖ".

З врахуванням викладеного, вимоги прокурора щодо накладення арешту на всі банківські рахунки відповідача суперечать імперативним приписам частини 1 ст. 137 ГПК України, яка визначає вичерпний перелік застосовних заходів забезпечення позову, оскількизакон дозволяє накладати арешт лише на майно та грошові кошти відповідача, а не на банківські рахунки.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні заяви Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області про забезпечення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Дніпропетровській місцевій прокуратурі № 4 Дніпропетровської області в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судові витрати, пов`язані з поданням заяви про забезпечення позову, віднести на заявника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 04.09.2019 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко