ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2019 р. Справа№ 910/7515/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Сітайло Л.Г.

при секретарі: Добрицька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Покрова Л.Ю.;

від відповідача 1: Сидоренко Д.О.;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 року про забезпечення позову

у справі №910/7515/19 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Антимонопольний комітет України

про скасування розпорядження та наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) про скасування розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р. Вецканганса № 14/10 від 03.04.2019 року "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказу начальника Адміністраціїї Іллічівського морського порту В.Е. Волошина № 69 від 05.04.2019 року "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів".

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просив суд зупинити, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дію розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів".

Подана заява обґрунтована тим, що оскільки прийняті відповідачами односторонні рішення передбачають зміну методики розрахунку плати за користування автошляхами порту, позивач мусить сплачувати за відповідну послугу в декілька разів більше, ніж раніше, а також на те, що оскаржувані рішення поставили заявника (який є роботодавцем щонайменше для 70 чоловік) на межу банкрутства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" про забезпечення позову задоволено.

Зупинено, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дію розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" в частині поширення їх дії на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі".

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваними рішеннями Заявник мусить оплачувати послуги структур ДП "АМПУ" в десятикратному (порівняно з попередніми періодами) розмірі, а тому зупинення, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дії розпорядження в.о. Голови "ДП "АМПУ" Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" в даному випадку є необхідним, ефективним, об`єктивно виправданим заходом забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 року та прийняти нове рішення, яким в задоволені заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірна ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, апелянт зазначив, що суд, задовольнивши заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваних розпорядчих документів, фактично допустив вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог. Також апелянт наголосив, що вартість послуг за користування автошляхами відповідно до рахунку від 20.05.2019 № Э/7123 становить 699 573,43 грн., який було розраховано відповідно до наказу № 331 від 27.11.2018, що значно перевищує суму зустрічного забезпечення. Розпорядчі документи підприємства, дії яких зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, не є правовими актами індивідуальної дії, які за своїми приписами породжують права і обов`язки конкретних осіб, а їх зупинення в частині поширення дії на позивача призводить до порушення прав та інтересів осіб, які не є учасниками судового процесу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи між суддями від 22.07.2019 року, справу № 910/7515/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 року про забезпечення позову, призначено справу до розгляду на 04.09.2019.

Позиції представників сторін

29.08.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів апелянта в повному обсязі, вважає оскаржувану ухвалу обґрунтованою, та просить суд апеляційну скаргу відповідача 1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Явка представників сторін

Представники відповідача 2 та третьої особи у судове засідання 04.09.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи міститься відзив на апеляційну скаргу, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 04.09.2019.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" було подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просив суд зупинити, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дію розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів".

Подана заява обґрунтована тим, що оскільки прийняті відповідачами односторонні рішення передбачають зміну методики розрахунку плати за користування автошляхами порту, позивач мусить сплачувати за відповідну послугу в декілька разів більше, ніж раніше, а також на те, що оскаржувані рішення поставили Заявника (який є роботодавцем щонайменше для 70 чоловік) на межу банкрутства.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваними рішеннями Заявник мусить оплачувати послуги структур ДП "АМПУ" в десятикратному (порівняно з попередніми періодами) розмірі, а тому зупинення, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дії розпорядження в.о. Голови "ДП "АМПУ" Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" в даному випадку є необхідним, ефективним, об`єктивно виправданим заходом забезпечення позову.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" починаючи з 2016р. виконує роботи з перевантаження зернових вантажів на території причалів № 3, 4, 5, 6 ІФ ДП "АМПУ" по так званому "прямому варіанту", тобто зі складських майданчиків, що знаходяться за межами території морського порту "Чорноморськ". При цьому, використовується технологічна схема "склад за територією порту - автомашина (самоскид) - мобільний стрічковий конвеєр - трюм". Здійснення діяльності портового оператора пов`язане з проведенням на користь Відповідачів та самого порту цілого ряду обов`язкових платежів. Серед цих платежів є також оплата за користування автошляхами порту.

03 квітня 2019р. в.о. Голови "ДП "АМПУ" було підписано розпорядження № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами", а 05 квітня 2019р., начальником Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошиним, на виконання Розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" від 03.04.2019 № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами", було підписано наказ № 69, відповідно до якого на Позивача покладено обов`язок оплачувати кожен заїзд автотранспорту за повною добовою ставкою - 248,38 грн. У зв`язку з цим, Заявник мусить платити за користування автошляхами порту в декілька разів більше, ніж раніше.

Також позивач зазначає, що наказом начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 діючі тарифи було змінено достроково, оскільки, попереднім наказом того ж начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина № 331 від 27.11.2018р. термін дії старого тарифу було встановлено з 01.01.2019р. до 30.06.2019р. Тобто, Позивач, плануючи свою господарську діяльність мав обґрунтовані очікування, що до 30.06.2019р. зміна тарифів не відбуватиметься.

З огляду на викладене, заявник вважає, що розпорядження в.о. Голови "ДП "АМПУ" Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказ начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" не можна вважати такими, що прийняті: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Крім того, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" Відповідач 1 та Відповідач 2 порушили вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції".

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що через прийняті Відповідачами односторонні рішення, що передбачають зміну методики розрахунку плати за користування автошляхами порту, товариство мусить сплачувати за відповідну послугу в декілька разів більше, ніж раніше, а також на те, що оскаржувані рішення поставили Заявника (який є роботодавцем щонайменше для 70 чоловік) на межу банкрутства.

Слід відзначити, що у даному випадку застосуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Крім того, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17).

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення, до набрання законної сили судовим рішенням, дій спірних розпорядження та наказу в частині поширення їх дії на позивача, місцевий господарський суд помилково виходив з доведеності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу до забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову немайнового характеру, оскільки з наявних матеріалів справи не вбачається існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача в разі задоволення позову про скасування розпорядження та наказу.

Так, суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування та не послався на конкретні обставини, з якими пов`язувалося б утруднення чи неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В той же час, заявником не доведено того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання рішення в даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у даній справі та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено та не порушить збалансованості інтересів сторін у даній справі.

Більш того, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом зупинення, до набрання законної сили судовим рішенням, дій спірних розпорядження та наказу в частині поширення їх дії лише на позивача, судом першої інстанції не було враховано порушення та обмеження в такому випадку прав та інтересів інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу, зокрема, інших портових операторів, які здійснюють навантаження на судна в такий же спосіб, як і позивач.

Крім того, місцевий господарський суд у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначив, що доводи позивача, викладені в позовній заяві, а саме те, що відповідачі допустили встановлення таких умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку - п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону № 2210-III; застосування різних умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин - п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону № 2210-III; суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин - п. 6 ч. 2 ст. 13 Закону № 2210-III; створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання - п. 7 ч. 2 ст. 13 Закону № 2210-III, не є очевидно безпідставними чи формальними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог, а отже обґрунтованість тверджень позивача по суті спору має бути та стане предметом доказування під час розгляду справи по суті позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Колегією суддів також враховано, що заявник у своєму клопотанні просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом зупинення, до набрання законної сили судовим рішенням, дій спірних розпоряджень та наказу, тоді як суд задовольнив заяву в частині поширення такого зупинення дії оскаржуваних актів лише на позивача.

Колегія суддів також зауважує, що оскільки розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р. Вецканганса № 14/10 від 03.04.2019 року "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказ начальника Адміністраціїї Іллічівського морського порту В.Е. Волошина № 69 від 05.04.2019 року "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" оскаржується позивачем у повному обсязі, в той час як такі акти стосуються широкого кола осіб, а тому забезпечення позову шляхом зупинення спірних розпоряджень та наказу призведе до порушення збалансованості інтересів як сторін даного спору, так інших третіх осіб, які не є учасниками даного процесу.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття, заявлений захід забезпечення позову у даній справі не є співвідносним та адекватним із заявленими позивачем вимогами (предметом спору), а тому заява позивача про забезпечення позову була безпідставно задоволена судом першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття, заявлений захід забезпечення позову у даній справі не є співвідносним та адекватним із заявленими позивачем вимогами (предметом спору), а тому заява позивача про забезпечення позову була безпідставно задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 року у справі № 910/7515/19 - скасуванню.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 278, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі № 910/7515/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі № 910/7515/19 скасувати.

3. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» про забезпечення позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" (65009, Одеська обл., м. Одеса, Французький бульвар, будинок 66/1, офіс 305 Б, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ) 1 921,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали оскарження у справі № 910/7515/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.09.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.Г. Сітайло