ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

12.09.2019м. ДніпроСправа № 904/4899/18
За скаргою: Приватного підприємства "Агрофірма "Старт", с. Кочережки Дніпропетровської області

на дії Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Павлоград Дніпропетровської області

У справі:

за позовом Приватного підприємства "Агропром 2008", м. Перещепине Дніпропетровської області

до Приватного підприємства "Агрофірма "Старт", с. Кочережки Дніпропетровської області

про стягнення 2 426 187,65 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

За участю секретаря судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача (стягувача): Ямковий В.Ф., ордер серія АЕ №1003857 від 04 вересня 2019 року, адвокат, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2554 від 18 червня 2012 року

Від відповідача (скаржника): ОСОБА_1 , виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівник

Від Павлоградського міськрайонного відділу ДВС: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

У липні 2019 року Приватне підприємство "Агрофірма "Старт" звернулося до господарського суду зі скаргою, якою просить:

- зупинити виконання постанов старшого державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Готвянської Віти Олексіївни (код ЄДРПОУ підприємства 35020282): №34/29841 від 24.06.2019 про розшук майна боржника; № 34/29842 від 24.06.2019 про арешт майна боржника; № 34/31181 від 08.07.2019 про арешт майна боржника до розгляду цієї скарги по суті в першій, апеляційній та касаційній інстанціях суду;

- визнати незаконними та скасувати в повному обсязі постанови старшого державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Готвянської Віти Олексіївни (код ЄДРПОУ підприємства 35020282): № 34/29841 від 24.06.2019 про розшук майна боржника; № 34/29842 від 24.06.2019 про арешт майна боржника; № 34/31181 від 08.07.2019 про арешт майна боржника.

В обґрунтування вимог скарги відповідач зазначає, що дії державного виконавця стосовно звернення стягнення на рухоме майно боржника є незаконними, оскільки відповідно до наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2019 №904/4899/18 стягнення звернено лише на грошові кошти відповідача (боржника). Також арештоване майно є предметом застави по кредитному договору, який укладено між Приватним підприємством "Агрофірма "Старт" та Акціонерним товариством "ПроКредитБанк", а відтак державний виконавець не мав права виносити постанову про арешт та розшук цього майна. На думку скаржника, Державний виконавець незаконно наклав арешт на все майно боржника за адресою: АДРЕСА_1 Кочережки, вул. Жовтнева,30, оскільки у відповідача (боржника) за цією адресою немає майна. За цією адресою знаходиться домоволодіння, яке належить на праві власності ОСОБА_2 .

Стягувач (позивач) проти задоволення вимог скарги заперечує та зазначає, що 27 травня 2019 року старшим державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Готвянскою В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59208876 з виконання наказу господарського суду №904/4899/18 від 22.02.2019 про стягнення з ПАТ "АФ "Старт" 2477287,42 грн., зобов`язано відповідача вчинити дії. 05.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. У зв`язку з відсутністю на рахунках боржника коштів, 24.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна боржника в межах суми стягнення та розшук майна боржника. 08.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника: тракторів колісних та сівалки. 02.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника: двох автомобілів FORD.

Позивач вважає, що державний виконавець послідовно, в межах своїх повноважень, та в межах закону виконував виконавчі дії для забезпечення належного виконання рішення суду, не порушуючи при цьому жодних прав боржника. Відповідно до чинного законодавства виконавцю не забороняється накладати арешт на заставне майно, оскільки накладення арешту жодним чином не порушує прав та інтересів заставодержателів та самого боржника. Виконавець після того як боржник надав докази перебування цього майна в заставі, направив відповідний запит до банку для підтвердження інформації, та прохання надати дозвіл на задоволення вимог позивача за рахунок цього майна.

Павлоградський міськрайонний ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області вимоги відповідача (боржника) викладені у скарзі не визнає, мотивуючи тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження ВП № 59208876 з виконання наказу № 904/4899/18 від 22.02.2019 Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з ПП "Агрофірма "Старт" на користь ПП "Агропром 2008" заборгованості у розмірі 600000,00 грн. курсової різниці у розмірі 524492,19 грн., пені у розмірі 1277914,62 грн., 3% річних у розмірі 2865,14 грн., інфляційних втрат у розмірі 15742,89 грн., витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 36315,22 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 19957,36 грн., який пред`явлено на виконання згідно заяви стягувача від 24.05.2019.

З метою повного, реального виконання рішення суду, державним виконавцем, відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до виконання до банківських установ. На депозитний рахунок Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшли кошти з рахунків боржника у розмірі 111,53 грн.

У зв`язку з недостатністю коштів на рахунках боржника, що підтверджується повідомленням банківських установ, державним виконавцем відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт всього майна, що на праві власності належить боржнику.

Згідно відповіді наданої з бази даних МВС за боржником зареєстровані транспортні засоби: FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 та FORD, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , які на підставі п.3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" оголошено у розшук.

З метою виявлення іншого рухомого майна боржника для забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем направлено запит до Управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області про наявність зареєстрованої сільськогосподарської техніки. Згідно наданої відповіді за боржником зареєстровано сільськогосподарську техніку, на яку постановою від 08.07.2019 державним виконавцем накладено арешт.

У зв`язку з тим, що державному виконавцю 27.08.2019 боржником надано документи про те, що арештоване майно перебуває у заставі в банківській установі, яка не є стягувачем у виконавчому провадженні, державним виконавцем направлено запит щодо надання згоди на звернення стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, з метою повного та своєчасного виконання рішення суду.

04 вересня 2019 року від Приватного підприємства "Агрофірма "Старт" до господарського суду надійшло клопотання, яким боржник (відповідач) просить залучити до участі у розгляді скарги на дії Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "ПроКредитБанк" ().

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 боржнику (Приватному підприємству "Агрофірма "Старт") відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у розгляді скарги на дії Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "ПроКредитБанк".

04 вересня 2019 року засобами електронного зв`язку до господарського надійшла заява державного виконавця про розгляд скарги без її участі, просить залишити без задоволення скаргу боржника (відповідача), заперечення викладені у відзиві на скаргу підтримує повністю.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2019 скаргу прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 04.09.2019, розгляд скарги відкладався до 12.09.2019.

У судове засідання призначене для розгляду скарги Павлоградський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про дату, час, місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Разом із тим, в силу ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Приватне підприємство "Агропром 2008" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просило (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) стягнути з Приватного підприємства "Агрофірма "Старт" заборгованість у розмірі 2 426 187, 65 грн., з яких: 600 000 грн. попередньої оплати; 524 492,19 грн. курсової різниці; 1 277 914, 77 грн. пені; 2 865, 14 грн. 3% річних; 20 915, 55 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 600 000 грн., курсову різницю у розмірі 524 492, 19 грн., пеню у розмірі 1 277 914, 62 грн., 3% річних у розмірі 2 865, 14 грн., інфляційні втрати у розмірі 15 742, 89 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 19 957, 36 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019 у справі № 904/4899/18 залишено без змін.

За заявою стягувача, Приватного підприємства "Агропром 2008", про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2019 (яка надійшла до Відділу примусового виконання рішень 24.05.2019) Павлоградським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 27.05.2019 відкрито виконавче провадження ВП №59208876 (постанова про відкриття виконавчого провадження міститься в матеріалах справи, а.с.157, т.3) з примусового виконання наказу господарського суду № 904/4899/18.

05 червня 2019 року старшим державним виконавцем Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Готвянскою Вітою Олексіївною винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №59208876 (а.с. 155, т.3).

Зазначена постанова винесена в порядку статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" та обґрунтована тим, що боржником у добровільному порядку заборгованість не сплачена, рішення господарського суду не виконано. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржником відкрито рахунки в банківських установах. З метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника та всіх інших відкритих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику Приватному підприємству "Агрофірма "Старт" у межах суми звернення стягнення з урахуванням суми виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника від 05.06.2019 направлено до виконання до банківських установ. На депозитний рахунок Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшли кошти з рахунків боржника у розмірі 111,53 грн.

У зв`язку з відсутністю на рахунках боржника коштів, 24.06.2019 державним виконавцем винесено:

- постанову про арешт всього майна боржника в межах суми стягнення, що належить приватному підприємству "Агрофірма "Старт" (Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Кочережки, вул. Жовтнева,30, а.с.103, т.3);

- та постанову про розшук майна боржника, а саме: FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 та реєстраційний номер НОМЕР_5 (а.с.101, т.3).

08.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника: тракторів колісних та сівалки. Постанова обгрунтована посиланням на відповідь Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, якою повідомлено про реєстрацію за боржником сільськогосподарської техніки (а.с.105).

02.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника: двох автомобілів FORD.

Відповідно до змісту цих постанов, на підставі ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Боржник (відповідач) вважає, що державним виконавцем порушено порядок накладення арешту на майно боржника, не перевірено в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності на вказане в оскаржуваних постановах майно.

Вказане і стало причиною звернення до суду зі скаргою.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Судом установлено, що 27.05.2019 Павлоградським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження ВП №59208876 (постанова про відкриття виконавчого провадження міститься в матеріалах справи, а.с.157) з примусового виконання наказу господарського суду № 904/4899/18.

Обставини отримання зазначеної постанови не заперечуються боржником (відповідачем).

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено заходами примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

На підставі заяви стягувача, інформації з відповідних реєстрів та відповідно до приписів ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем було винесено оспорювані постанови, якими накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та транспорті засоби.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч. 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення ( ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Отже, у виконавчому провадженні арешт на майно боржника включає в себе комплекс процесуальних виконавчих дій щодо заборони вільного розпорядження та користування таким майном. Тобто, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Частиною 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Разом з тим, в силу частини другої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Таким чином, законодавцем встановлено певний порядок накладення арешту на рухоме майно.

Обгрунтовуючи вимоги скарги відповідач посилається на те, що державним виконавцем не перевірено в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності на вказане майно, а відтак порушено порядок накладення арешту на майно боржника.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду на підставі статті 339 Господарського процесуального кодексу України, боржник не довів наявності порушень своїх прав рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання рішення у цій справі: не надав доказів на підтвердження таких висновків, як не надав і доказів того, що майно, на яке накладено арешт, йому не належить.

Зняття арешту з майна у процесі виконавчого провадження врегульовано статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки скаржником не доведено та матеріали справи не містять доказів того, що на зазначене майно відповідно до закону заборонено накладення арешту та/або звернення стягнення, суд не вбачає порушень в діях державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо накладення арешту.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 визначено, що відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно та про звільнення майна з-під арешту.

У пунктах 2, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 03.06.2016 №5 зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Враховуючи наведені положення Закону та те, що скаржником не доведено, яким чином наведені ним обставини накладення арешту та обрані для цього арешту транспортні засоби, порушують його законні права та інтереси, в той час як судове рішення станом на дату розгляду скарги відповідачем не виконане, відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанов державного виконавця про арешт майна боржника від 24.06.2019 та від 08.07.2019..

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Доводи скаржника (боржника) про те, що оскільки згідно наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/4899/18 на користь позивача було здійснено стягнення грошових коштів, а не майна, тому постанови державного виконавця про накладення арешту на майно боржника без зміни способу і порядку виконання рішення суду суперечать вимогам чинного законодавства, відповідно державний виконавець не мав повноважень накласти арешт на майно боржника, відхиляються судом.

При розгляді даної скарги судом установлено, що при проведенні державним виконавцем дій з примусового виконання наказу господарського суду встановлено відсутність на рахунках боржника (відповідача) грошових коштів у розмірі, достатньому для виконання рішення суду. За приписами ч. 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що при вчиненні виконавчих дій з примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості, державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника за відсутності на рахунках боржника грошових коштів у кількості, необхідній для повного виконання зобов`язання.

Відповідно, прийняття державним виконавцем постанови про накладення арешту на все майно, що належить боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та транспорті засоби, не суперечить положенням ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 55 цього Закону не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону - Переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами.

Щодо доводів скаржника, що державним виконавцем неправомірно накладено арешт на майно боржника, яке перебуває у заставі у Акціонерного товариства "ПроКредитБанк", суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі.

Реалізація заставленого майна провадиться в порядку, встановленому цим Законом (ч.4 ст. 51 Закону).

Дізнавшись про наявність укладених між АТ "ПроКредитБанк" та приватним підприємством "Агрофірма "Старт" кредитного договору та договорів застави (перелік договорів застави зазначено відповідачем у клопотанні про долучення доказів до матеріалів справи), 30.08.2019 державний виконавець Готвянська В.О. направила на адресу банку запит з проханням терміново надати інформацію чи погашені зобов`язання Приватного підприємства "Агрофірма "Старт", що виникли на підставі договорів застави рухомого, нерухомого майна та майнових прав, укладених із АТ "ПроКредитЮБанк", та просила надати згоду на звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодеоржателями (а.с.160, т.3).

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що перебування майна боржника у заставі не виключає можливості накладення на нього арешту для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Разом з тим, для з`ясування правомірності накладення арешту на майно, яке перебуває в заставі, необхідно встановити, чи виникло в заставодержателя право звернення стягнення на таке майно та чи не перевищує вартість предмета застави заборгованості боржника перед заставодержателем.

При цьому, положення Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII встановлюють особливий порядок здійснення захисту прав заставодержателя на переважне задоволення його вимог за рахунок предмету застави - шляхом звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Перебування майна в заставі не виключає можливості накладення на нього арешту для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Крім того, відповідачем не доведено настання заставного випадку за відповідними договорами застави та не надано доказів звернення стягнення на майно.

Щодо постанови про накладення арешту на майно боржника від 24.06.2019, в якій зазначено про арешт майна боржника приватного підприємства "Агрофірма "Старт", та вказана адреса цього підприємства Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Кочережки, вул.. Жовтнева, буд.30.

Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №142650936 від 17.10.2019, за вказаною адресою зареєстровано домоволодіння об`єкт житлової нерухомості, приватна власність, власник майна - ОСОБА_2 .

Проте, зазначена адреса - АДРЕСА_1 , є місцем державної реєстрації приватного підприємства "Агрофірма "Старт" (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а.с.46-48, т1). Зазначивши в постанові про арешт майна відповідача юридичну адресу підприємства, державний виконавець не допустив порушень вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо постанови про оголошення розшуку майна відповідача слід зазначити, що відповідно до ч.ч.2,3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Таким чином, порушень вимог чинного законодавства при винесенні постанови про розшук майна боржника державним виконавцем не допущено.

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій діяв відповідно до вимог закону та в межах своїх повноважень, а відтак вимоги скаржника про визнання незаконними та скасування постанов про розшук майна та накладення арешту на майно боржника задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог скарги про визнання незаконними та скасувати постанови державного виконавця про арешт майна боржника та розшук майна, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання боржника про зупинення виконання постанов старшого державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Готвянскої Віти Олексіївни (код ЄДРПОУ підприємства 35020282): №34/29841 від 24.06.2019 про розшук майна боржника; № 34/29842 від 24.06.2019 про арешт майна боржника; № 34/31181 від 08.07.2019 про арешт майна боржника до розгляду цієї скарги по суті в першій, апеляційній та касаційній інстанціях суду.

Керуючись статтями 1, 56 Закону України "Про виконавче провадження", статтями 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Приватного підприємства "Агрофірма "Старт", с. Кочережки Дніпропетровської області на дії Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Павлоград Дніпропетровської області - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення 12.09.2019 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 12.09.2019

Суддя Н.М. Євстигнеєва