РІШЕННЯ

Іменем України

28 серпня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/425/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Фермерського господарства "Мештера Йосипа Івановича",

юридична адреса: пров. Польовий, 8, с. Карильське, Коропський район, Чернігівська область, 16251;

фактична адреса: вул. Незалежності, 6, м. Охтирка Сумської області, 42706

до відповідача: Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області,

площа Кибальчича, 3, смт Короп, Чернігівська область, 16200

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, проспект Миру, 14, м. Чернігів, 14000

2. Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, , вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000

3. Коропська селищна рада Коропського району Чернігівської області, код ЄДР 04412426, вул. Горького, 9, смт. Короп, Чернігівська область, 16200

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки,

за участю представників:

від позивача: Нежевело В.В. - адвокат,

від відповідача: не прибув,

від 3-ої особи на стороні позивача: не прибув,

від 3-ої особи-1 на стороні відповідача: Будлянський В.М., довіреність №31-25-0.663-228/62-18;

від 3-ої особи-2 на стороні відповідача: Качанок О.М. , посвідчення НОМЕР_2 ;

від 3-ої особи-2 на стороні відповідача: Євтушенко О.Ю. , довіреність від 24.04.2019, №38.

У судовому засіданні 28.08.2019 була проголошена вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем подано позов про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 02.06.2006, укладеного між Коропською районною державною адміністрацією як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем, щодо визначення належної сторони орендаря, а саме: визнати укладеним Додаток №1 до договору оренди земельної ділянки від 02.06.2006 та внести зміни у зміст преамбули договору та абзац перший розділу 1 "Предмет договору", пункт 2.3 "Умови використання земельної ділянки" розділу 2 "Умови договору", Розділ 10 "Юридичні адреси сторін", Розділ "Прикіневі положення" та Розділ "Підписи сторін", договору оренди земельної ділянки, укладеного між Коропською районною державною адміністрацією як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем, 02.06.2006,зареєстрованогоКоропським районним відділом Чернігівської регіональної філії центру "ДЗК" 15.11.2006, зі здійсненням запису у Державному реєстрі земель за №02, площею 26,09га, в тому числі рілля 26,09га, на території Карильської сільської ради за межами населеного пункту с. КарильськеКоропського району Чернігівської області, кадастровий номер :02:000:0048 , переданої в оренду для створення фермерського господарства за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в редакції позивача, де орендарем значиться Фермерське господарство "Мештера Йосипа Івановича".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору земельна ділянка з кадастровим номером :02: 000 :0048 була передана в оренду для створення фермерського господарства. Фермерське господарство "Мештера Йосипа Івановича" було зареєстровано 18.01.2007, після чого всі обов`язкові платежі, податки та орендна плата щодо користування земельною ділянкою згідно з договором здійснювалися ФГ " Мештера Йосипа Івановича ". Позивач вважає, що у правовідносинах користування земельною ділянкою згідно з укладеним договором фактичним землекористувачем та орендарем земельної ділянки є ФГ " Мештера Йосипа Івановича " з дня його державної реєстрації, тому належною стороною (орендарем) у договорі має бути ФГ "Мештера Йосипа Івановича ". Відповідач станом на 20.05.2019 проігнорував пропозицію позивача щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 02.06.2006 щодо визначення належної сторони орендаря. Також позивач зазначив, що дані обставини породжують нарахування необґрунтованих, нормативно не визначених сум боргових зобов`язань на ім`я фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.06.2019. Також за ініціативою суду залучено до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області та Менську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області.

31.05.2019 від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до суду надійшли пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0048 на даний час перебуває в комунальній власності. Право оренди спірної земельної ділянки припинено 28.09.2018 відповідно до рішення державного реєстратора індексний номер 43302063 від 02.10.2018, прийнятого на підставі рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 09.08.2018 у справі №735/412/18. Також третя особа зауважила, що їй відомо, що вказане рішення скасовано постановою Чернігівського апеляційного суду від 22.01.2019, однак відповідні відомості не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, на думку управління, позивач не має права на звернення до суду з позовом про внесення змін до спірного договору, оскільки державна реєстрація права оренди спірної земельної ділянки припинена. Крім того, управління зазначає, що у спірних правовідносинах відбулась заміна орендодавця з Коропської районної державної адміністрації на Головне управління Держземагенства у Чернігівській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, яке у свою чергу передало земельну ділянку у комунальну власність Коропської селищної об`єднаної територіальної громади, розпорядником якої є Коропська селищна рада Чернігівської області. Третя особа зазначає, що позивач не звертався до Коропської селищної ради Чернігівської області з пропозицією внесення змін до спірного договору оренди землі, а Коропська районна державна адміністрація Чернігівської області втратила повноваження орендодавця спірної земельної ділянки з 01.01.2013. Також управління вважає, що жодних порушень закону в тому, що спірною земельною ділянкою користується фермерське господарство, немає, тому відсутній предмет спору.

12.06.2019 до суду від Головного управління ДФС у Чернігівській області надійшли пояснення щодо позовних вимог, в яких управління зазначає про те, що позивач заявив позовні вимоги до Коропської районної державної адміністрації, яка втратила повноваження орендодавця спірної земельної ділянки та про те, що відсутнє порушення, невизнання або оспорювання права позивача. При цьому, в поясненнях зазначено, що управління при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Ухвалою суду від 13.06.2019 залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача; залучено Коропську селищну раду Коропського району Чернігівської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; поновлено позивачу строк для подання додаткових доказів, перелік яких зазначений у клопотанні від 09.06.2019, до 22.07.2019; замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Менську ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області на Головне управління ДФС у Чернігівській області; відкладено підготовче засідання 23.07.2019 та встановлено третім особам строк до 22.07.2019 для подання до суду та іншим учасникам справи письмових пояснень з доданими до них доказами щодо позову.

18.07.2019 від представника позивача, адвоката Нежевело В.В. на електронну адресу суду, 22.07.2019 поштою, надійшло пояснення ОСОБА_1 , в якому він повністю підтримує позовні вимоги.

18.07.2019 від Коропської селищної ради до суду надійшло пояснення, в якому третя особа не погоджується з позовними вимогами.Свої заперечення обґрунтовує тим, щоз 01.01.2013 права та обов`язки орендодавця за спірним договором перейшли від Коропської райдержадміністрації до ГУ Держземагенства у Чернігівській області, пізніше реорганізовано в ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області. Зміна розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, що знаходиться за межами населених пунктів, відбулась на підставі закону. До державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні відомості за №28192536 від 28.09.2018. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р, наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.12.2018 за №25-10020/14-18-сг було передано до комунальної власності Коропської селищної об`єднаної територіальної громади, зокрема, земельну ділянкуз кадастровим номером :02:000:0048 згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок від 21.12.2018. Рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання від 31.01.2019 №2482 дану ділянку прийнято у комунальну власність Коропської селищної об`єднаної територіальної громади. Право комунальної власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.02.2019 за №30487037. Також, третя особа звертає увагу на те, що на момент передачі земельної ділянки з державної у комунальну власність та на момент звернення позивача до суду з даним позовом, право оренди було припинено на підставі рішення Коропського районного суду Чернігівської області у справі №735/412/18 від 09.08.2018, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був вчинений запис за рішенням державного реєстратора 28.09.2018.Скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки відбулось 06.06.2019 на підставі заяви ОСОБА_1 . На даний час орендні відносини за договором оренди землі від 06.06.2006 існують між Коропською селищною радою, як орендодавцем та ОСОБА_1 , як орендарем. Жодних звернень та пропозицій стосовно зміни умов договору оренди земельної ділянки від 02.06.2006 ні від позивача, ні від ОСОБА_1 до Коропської селищної ради не надходило.

19.07.2019 від представника позивача, адвоката Нежевело В.В. на електронну адресу суду, 22.07.2019 поштою, надійшла заява про аргументацію позиції сторони позивача за результатами отриманих пояснень від третіх осіб по справі, в якій викладені заперечення на них та зазначено, що позивач повністю підтримує позовні вимоги. Також у заяві представник, зокрема, зауважив, що обставина щодо припинення права оренди земельної ділянки, яке існувало у ОСОБА_1 з 02.06.2006 на підставі договору оренди, стала відома позивачу лише 05.06.2019 після ознайомлення з поясненнями третьої особи ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 30.05.2019, що стало підставою для відправлення численних адвокатських запитів.

22.07.2019 від представника позивача, адвоката Нежевело В.В. на електронну адресу суду надійшла заява про аргументацію позиції позивача за результатами отриманих письмових пояснень від Коропської селищної ради, в якій викладені заперечення позивача.

Ухвалою суду від 23.07.2019 суд постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 29.07.2019.

12.08.2019 від представника позивача на електронну адресу суду, 14.08.2019 поштою, надійшла заява про зупинення провадження у справі. В обґрунтування заяви представник посилається на те, що ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 02.08.2019 відкрито провадження у справі №750/7571/19 за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, Коропської селищної об`єднаної територіальної громади Коропського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні відповідачів: Коропська районна державна адміністрація Чернігівської області, про визнання протиправною (незаконною) бездіяльність щодо не узгодження та не повідомлення орендаря земельної ділянки про зміну власника та форми власності орендованої земельної ділянки. Представник, зокрема, вважає, що в ході розгляду даної справи можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі №927/425/19 і що розгляд справи №750/7571/19 вплине на вирішення по суті справи №927/425/19.

У судовому засіданні 14.08.2019 представники третьої особи-1, 2 на стороні відповідача заперечили щодо поданої заяви про зупинення провадження у справі.

Суд ухвалив протокольну ухвалу, якою відмовив в задоволенні заяви позивача про зупинення провадження у справі у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки подана до Коропського районного суду Чернігівської області позовна заява не стосується даної справи і не існує об`єктивної неможливості розгляду справи №927/425/19. Також судом постановлено відкласти розгляд справи по суті на 28.08.2019, про що учасники справи повідомлені ухвалою про виклик.

У судовому засіданні 28.08.2019 судом здійснено розгляд справи по суті. Представник позивача підтримав позовні вимоги. Представники третіх осіб підтримали викладені у поясненнях заперечення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив.

02.06.2006 між Коропською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Коропському відділі Чернігівської регіональної філіїцентру "ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №02 від 15.11.2006 (надалі - договір (а.с. 32-35 том 1).

Відповідно до умов п.1 договору орендодавець на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 02.06.2006, надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Карильської сільської ради за межами населеного пункту с. Карильське Коропського району Чернігівської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 26,09 га , в тому числі ріллі 26,09 га.

Згідно з п.2.1 договору договір укладено на 49 років.

Пунктом 2.2 договору визначено розмір орендної плати та порядок її перерахування на рахунок Карильської сільської ради.

Умовами п.2.3 договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для створення фермерського господарства. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Умовою збереження земельної ділянки є використання її суворо за цільовим призначенням.

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-ти денний термін після реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п.2.4 договору).

Відповідно до п.7 договору визначено порядок зміни умов договору, його припинення та розірвання.

Факт передачі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0048 орендарю підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 02.06.2006, що підписаний сторонами договору (а.с. 36 том 1).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 18.01.2007 було зареєстровано Фермерське господарство "Мештера Йосипа Івановича".

Відповідно до Статуту ФГ " Мештера Йосипа Івановича" створене за рішенням засновників (протокол №1 від 15.03.2006) у відповідності до Законів України "Про фермерські господарства", "Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві", "Про власність", Господарського кодексу, Цивільного кодексу, Земельного кодексу, інших законодавчих актів України.

До земель господарства належить, зокрема, земельна ділянка, яка використовується господарством на умовах оренди (26,09га договір від 02.06.2006) (п.4.1 Статуту).

Позивач вважає, що у правовідносинах користування земельною ділянкою згідно з укладеним договором оренди від 02.06.2006 фактичним користувачем та орендарем є ФГ " Мештера Йосипа Івановича ", обов`язки землекористувача земельної ділянки фактично перейшли до ФГ " Мештера Йосипа Івановича " з дня його державної реєстрації, тому строною у договорі має бути юридична особа.Також фермерське господарство є платником орендної плати, податків та обов`язкових платежів.

Крім того, позивач зазначає, що необхідність внесення змін до діючого договору спричинена діями зі сторони Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області щодо ініціювання судових процесів за позовом до фізичної особи ОСОБА_1 так і позицією Коропського відділення Менської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області та Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо нарахування орендної плати в розрізі фізична/юридична особа (а.с. 59-66 том 1).

13.03.2019 ОСОБА_1 подав до Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області пропозицію про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 02.06.2006 щодо визначення належної сторони орендаря (а.с.49-58 том 1). В пропозиції прохалося розглянути її та надати відповідь у відповідності з чіткою регламентацією та вимогами чинного законодавства України, а у разі погодження договору про зміни - повідомити додатково для вчинення реєстраційних дій щодо змін відповідно до досягнутої домовленості. До пропозиції надано було два примірника договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 02.06.2006 щодо визначення належної сторони орендаря та копія статуту ФГ "Мештера Йосипа Івановича".

Письмова пропозиція отримана адресатом 15.03.2019. Станом на 20.05.2019 відповіді на пропозицію не надійшло.

Враховуючи зазначене ФГ "Мештера Йосипа Івановича" звернулось до суду з даним позовом про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині заміни орендаря з фізичної особи ОСОБА_1 на ФГ " Мештера Йосипа Івановича ".

Відповідно до положень Земельного кодексу України (ч. 3 ст. 22, ч. 2 ст. 124, ч. 2 ст. 134), землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема громадянам - для ведення фермерського господарства.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначені Законом України "Про фермерське господарство".

Статтею 1 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України (ст. 2 ЗаконуУкраїни "Про фермерське господарство").

Статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство"передбачено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладенням договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Частиною 1 ст. 31 Земельного кодексу України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Аналогічні положення містяться в ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство".

З комплексного аналізу норм ст. 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство"вбачається, що після укладення договору тимчасового користування землею, у т.ч. на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Крім того, для фактичної заміни орендаря та переходу обов`язків користувача земельної ділянки до фермерського господарства має значення факт державної реєстрації останнього, а не внесення земельних ділянок до його статутного капіталу.

Відповідні правові позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц, від 22.08.2018 у справі № 606/2032/16-ц, від 31.10.2018 у справі № 677/1865/16-ц, від 27.03.2019 у справі № 574/381/17-ц та у справі № 376/331/16-ц, від 20.03.2019 у справі № 619/1680/17-ц.

Як встановлено судом, 02.06.2006 між Коропською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства на підставі норм Закону. В подальшому ОСОБА_1 було засновано та зареєстровано Фермерське господарство "Мештера Йосипа Івановича" як юридична особа.

Таким чином, у правовідносинах щодо користування спірними земельними ділянками відбулась фактична заміна орендаря й обов`язки землекористувача спірною земельною ділянкою перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, тобто з 18.01.2007.

Однак, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.05.2019 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0048 перебуває в комунальній власності. Крім того, право оренди спірної земельної ділянки припинено 28.09.2018 відповідно до рішення державного реєстратора індексний номер 43302063, прийнятого на підставі рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 09.08.2018 у справі №735/412/18 (а.с. 87-90 том 1).

Так, рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 09.08.2018 у справі №735/412/18 задоволений позов прокурора Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадасту у Чернігівській області, Коропської селищної ради Чернігівської області до ОСОБА_1 ; розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 02.06.2006 між Коропською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , зареєстрований у Коропському районному відділі Чернігівської РФ ЦДЗК 15.11.2006, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №02 та стягнуто заборгованість з орендної плати (а.с. 41-42 том 1).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 22.01.2019 дане рішення скасовано (а.с. 43-48 том 1).

Станом на день подання позову (22.05.2019) відомості щодо скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянкидо Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесено.

Крім того, згідно з пунктом «а» ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального Дачного будівництва.

Пунктами «а», «в» ч. 1 ст. 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 8 ст. 93 ЗК України передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Частиною 2 статті 4 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Статтею 148-1 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодотакої земельної ділянки.

Отже, зі зміною власника орендованої земельної ділянки відповідно змінюється орендодавець в орендних зобов`язаннях.

Судом встановлено, що за договором оренди від 02.06.2006 в оренду передано земельну ділянку, яка знаходиться на території Карильської сільської ради за межами населеного пункту с. Карильське Коропського району Чернігівської області, загальною площею 26,09 га, в тому числі ріллі 26,09 га, орендодавцем якої була Коропська районна державна адміністрація.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набув чинності з 01.01.2013, внесено зміни до частини 4 статті 122 ЗК України та передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже з 01.01.2013 повноваження орендодавця спірної земельної ділянки перейшли від Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Наказом Головного управління від 21.12.2018 №25-10020/14-18-сг "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" передано Коропській селищній раді Коропського району Чернігівської області у комунальну власність Коропської селищної об`єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 8223,7315 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Коропської селищної об`єднаної територіальної громади Коропського району Чернігівської області, згідно акту приймання-передачі земельних ділянок (а.с. 86 том 1).

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 21.12.2018 у комунальну власність Коропської селищної об`єднаної територіальної громади передано в тому числі земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0048 (пункт 91 Додатку до Акту від 21.12.2018) (а.с. 82-85 том 1).

Рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання від 31.01.2019 №2482 прийнято земельні ділянки сільськогосподарського призначення у комунальну власність Коропської селищної об`єднаної територіальної громади (пункт 90 Додатку до рішення від 31.01.2019) (а.с. 200-203 том 1).

Право комунальної власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.09.2019 (номер запису про право власності 28192536) (а.с. 87-90 том 1).

Таким чином, на підставі закону у спірних правовідносинах з оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000: 0048 відбулась заміна орендодавця з Коропської районної даржавної адміністрації на Головне управління Держземагенства у Чернігівській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, яке в свою чергу передало дану земельну ділянку у комунальну власність Коропської селищної об`єднаної територіальної громади, розпорядником якої є Коропська селищну рада Чернігівської області.

Позивач не звертався до Коропської селищної ради Чернігівської області з пропозицією внесення змін до спірного договору оренди землі. Натомість позивач заявив позовні вимоги до Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області, яка втратила повноваження орендодавця спірної земельної ділянки з 01.01.2013.

Позивач обґрунтовував подачу позову до Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області тим, що йому не було відомо, що відбулась заміна орендодавця і що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно орендодавцем значиться саме Коропська районна державна адміністрація. Обставина щодо припинення права оренди земельної ділянки, яке існувало у ОСОБА_1 з 02.06.2006 на підставі договору оренди, стала відома позивачу лише 05.06.2019 після ознайомлення з поясненнями третьої особи ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 30.05.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється за заявочним принципом.

Тобто державна реєстрація набуття, зміни, припинення, скасування речових прав на нерухоме майно здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів. Зокрема, заявники визначені ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та у разі скасування - п.51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є відкритими та доступними.

Як зазначав позивач, 06.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до реєстраційного органу Коропської селищної ради Коропського району Чернігівської області з метою вчинення дій щодо скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки на підставі постанови Чернігівського апеляційного суду від 22.01.2019, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис № 169555847 (а.с. 6 том 2).

Судом встановлено, що на момент, коли відбулась заміна орендодавця по спірному договору з Коропської районної державної адміністрації на Коропську селищну раду Чернігівської області, право оренди спірної земельної ділянки ОСОБА_1 було припинено.

Крім того, умовами самого договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п. 7 договору).

Отже у Коропської селищної ради Чернігівської області не виникло обов`язку повідомляти про заміну орендодавця.

Станом на день прийняття рішення право оренди спірної земельної ділянки ОСОБА_1 поновлено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 і 5 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами ст. 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Таким чином відповідно до положень Земельного кодексу України орендар набуває право користування (оренди) земельною ділянкою державної або комунальної власності лише за таких умов: 1) після припинення права користування земельною ділянкою, іншою особою; 2) на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями; 3) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки; 4) з моменту державної реєстрації цього права оренди в установленому законом порядку.

Іншого порядку набуття особою права оренди земельною ділянкою державної або комунальної власності ніж встановлений ст. 116, 124, 125, 126, 141 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі" чинне законодавство не визначає.

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 407 ЦК України та ч. 1 ст. 8-1 Закону України "Про оренду землі" право користування (право на оренду) земельною ділянкою державної або комунальної власності для сільськогосподарських потреб не може бути відчужено її землекористувачем (орендарем) іншим особам, внесено до статутного фонду, передано в заставу, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 8-1 Закону України "Про оренду землі".

Оскільки земельна ділянкаперебуває у комунальній власності, то тільки орган виконавчої влади в особі Коропської селищної об`єднаної територіальної громади, розпорядником якої є Коропська селищна рада Чернігівської області, в силу ст.ст. 116, 124, 125 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі" вправі розпоряджатися даною земельною ділянкою.

Враховуючи зазначені положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що ФГ " ОСОБА_1 " відповідно до ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство" після його державної реєстрації вправі здійснювати лише право користування земельною ділянкою, яка була надана його засновнику - фізичній особі ОСОБА_1 з метою ведення фермерського господарства. Будь-які інші права, зокрема, вимагати внесення змін до договорів оренди землі в частині зміни орендаря, з урахуванням положень ст. 116, 124, 125 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі", відсутні.

За змістом Господарського процесуального кодексуУкраїни правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів. Тобто судовому захисту підлягає вже порушене право.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Наведені позивачем обставини не можуть свідчити про невизнання відповідачем та третіми особами права користування ФГ " ОСОБА_1 " спірною земельною ділянкою в порядку Закону України "Про фермерське господарство".

При цьому висновки Великої Палати Верховного Суду, на які посилається позивач стосуються регулювання спорів щодо визначення підсудності та узгоджуються з висновками про те, що від фізичної особи засновника до фермерського господарства переходять лише обов`язки землекористувача, а не його права.

Разом з цим, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 651, 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання; якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона; зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Враховуючи вищезазначені положення ЦК України, суд дійшов висновку що у позивача відсутні підстави для звернення з позовом до Коропської районної державної адміністрації про внесення змін до договору оренди в частині заміни орендаря, оскільки позивач не є стороною спірного договору.

Крім того, ні спірний договір ні чинне законодавство не містять умов щодо зміни орендаря у спірних договорах з підстав, зазначених позивачем.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відмову у позові.

З огляду на вищезазначені приписи законодавства, суд констатує, що інші обґрунтування та заперечення по суті спору не впливають на вищезроблені висновки суду, а тому до уваги не приймаються.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 232-233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 04.09.2019.

Суддя В.В. Моцьор