ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1460/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж"

про стягнення 6 744 223,24грн

Суддя Чонгова С.І.

За участю секретаря судового засідання Горової О.В.

За участю представників сторін:

представник позивача: Івановський Ю.О. (Ордер ДП №1531/000047 від 05.06.2019, адвокат);

представник відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект" (далі ТОВ "Торговий дім "Трубоізолкомплект") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогазмонтаж" (далі ТОВ "Нафтогазмонтаж"), яким просить суд стягнути 6 744 223,24грн, а саме:

- 4 468 642,80грн сума основного боргу;

- 134 266,85грн інфляційні втрати за період з 05.02.2019 по 07.06.2019;

- 56 387,97грн 3% відсотки річних за період з 05.02.2019 по 07.06.2019;

- 670 636,97грн пеня за період з 05.02.2019 по 07.06.2019;

- 1 414 288,65грн - штраф.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором надання послуг №12/10-Р від 12.10.2018 в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.06.2019 відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 11.07.2019.

У судовому засіданні 11.07.2019 оголошено перерву до 08.08.2019.

05.07.2019 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем частково сплачено суму основного боргу, а саме: 1 500 000,00грн. Просить суд вирішити питання повернення надмірно сплаченого судового збору.

11.07.2019 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем частково сплачено суму основного боргу, а саме: 200 000,00грн. Просить суд вирішити питання повернення надмірно сплаченого судового збору.

08.08.2019 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем частково сплачено суму основного боргу, а саме: 150 000,00грн. Просить суд вирішити питання повернення надмірно сплаченого судового збору.

08.08.2019 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог на суму інфляційних втрат, 3% річних та пені з урахуванням часткового погашення суми боргу відповідачем та відповідними періодами здійснення цих оплат.

Так, позивачем зазначено, що з урахуванням зменшення позовних вимог та їх збільшення остаточна сума позовних вимог становить 5 098 136,20грн, а саме:

- 2 618 642,80грн сума основного боргу;

- 166 262,33грн інфляційні втрати за загальний період з 06.12.2018 по 08.08.2019;

- 70 619,48грн 3% відсотки річних за загальний період з 06.12.2018 по 08.08.2019;

- 828 322,94грн пеня за загальний період з 06.12.2018 по 08.08.2019;

- 1 414 288,65грн - штраф.

Відповідно до п. 2 частини 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Суд приймає до розгляду заяви позивача щодо збільшення та зменшення суми позовних вимог.

Разом з тим, позивач визначає, що через зменшення суми позовних вимог, ним, при поданні позову, було надмірно сплачений судовий збір, що перевищує необхідний на 24 691,31грн. З огляду на зазначене, просить суд вирішити питання про повернення надмірно сплаченого судового збору в порядку п. 1 частини 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір. Питання щодо повернення надмірно сплаченого судового збору судом буде вирішено під час прийняття рішення у справі.

08.07.2019 відповідачем подано клопотання про продовження строку для подання відзиву на позов, у зв`язку з тим, що ним не отримано позовну заяву, що зумовлює об`єктивну неможливість надати обґрунтований відзив у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

08.08.2019 відповідачем у справі ТОВ "Нафтогазмонтаж" подано відзив на позов, яким зазначає щодо часткової сплати суми основної заборгованості. Щодо нарахованої позивачем суми штрафних санкцій ТОВ "Нафтогазмонтаж" зазначає, що відповідачем сплачена більша частина суми основного боргу, а штрафні санкції визначені позивачем непомірно великі. Крім того, позивачем не обґрунтовано завдання йому збитків порушенням зобов`язання відповідачем, які б зумовили нарахування таких штрафних санкції. З огляду на зазначене, відповідач просить суд зменшити суму штрафних санкцій, нараховану позивачем за неналежне виконання зобов`язання.

У підготовче судове засідання 08.08.2019 представники сторін з`явилися.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.08.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

05.09.2019 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника відповідача з 05.09.2019 по 07.09.2019 у службовому відрядженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд обмежений строком розгляду справи, крім того визначення дати розгляду справи по суті узгоджувалося сторонами у судовому засіданні при закритті підготовчого провадження, а отже у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовляє.

Позивачем 05.09.2019 подано повідомлення, яким зазначає, що відповідачем 04.09.2019 було сплачено 300 000,00грн заборгованості, 05.09.2019 було сплачено ще 200 000,00грн заборгованості.

Судом долучено до матеріалів відповідне повідомлення позивача.

05.09.2019 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яким просить долучити до матеріалів справи копії платіжних доручень від 04.09.2019 №2536, від 05.09.2019 №2538 на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за договором №12/10-р від 12.10.2018 у сумі 500 000,00грн.

Судом задоволено відповідне клопотання.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» (виконавець) було укладено договір №12/10-Р про надання послуг (далі - договір).

За умовами договору, виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги: реновації труб у заводських умовах (п.1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, обсяг та види послуг визначаються згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п.2.3 договору, договір вважається виконаним за фактом доставки і передачі замовникові всього об`єму по специфікації, що підтверджується актом наданих послуг (допускається оформлення послуг по частинах із складанням акту наданих послуг).

Пунктом 2.4 договору передбачено, що приймання ізольованих труб здійснюється на складі замовника по Акту наданих послуг, підписаному уповноваженими представниками сторін. На кожну партію труб з покриттям виконавець повинен прикласти паспорт, в якому вказані дані по якості покриття.

Ціна на послуги згідно п. 1.1 та порядок оплати встановлюється в специфікації (додаток №1) з врахуванням витрат по вивезенню труб повторного використання з місця зберігання і доставки їх до місця проведення робіт, що виконуються виконавцем та доставку труб з нанесеною ізоляцією на склад замовника (п.3.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору, в разі порушення замовником зобов`язання по сплаті вартості отриманих послуг він несе відповідальність, передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 5.4 договору, за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує на вимогу виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. У випадку прострочення зобов`язання з оплати виконаних робіт більше ніж на 30 календарних днів замовник додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу. При простроченні зобов`язання з оплати виконаних робіт більше ніж на 90 календарних днів замовник додатково сплачує штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу.

Строк дії договору: цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків до повного виконання (п.7.1 договору).

У специфікації сторони обумовили роботи з реновації труб д.1220 мм у кількості 1007,880 м.п. загальною вартістю 8 924575,82грн з ПДВ. Строк нанесення ізоляції: до 30 календарних днів з моменту передачі труб на реновацію та при виконанні умов передоплати. Умови оплати: передоплата: 1 000 000,00грн до 17.10.2018; передоплата: 500 000,00грн до 15.11.2018; оплата: 7424 575,82грн протягом 35 календарних днів з моменту отримання повідомлення про готовність до відвантаження. Толеранс: +20/-20%. Допускається відвантаження окремої партії. Додаткові умови: при зміні вартості матеріалів ціна реновації може бути змінена за додатковою згодою сторін.

На виконання умов договору, позивачем надано послуги на загальну суму 8 768 642,80грн та здійснено відвантаження труби після реновації замовнику, що було оформлено наступними актами здачі-приймання робіт: №ОУ-0000112 від 31.10.2018 (164,15пог. м.) на суму 1 453 515,42грн; №ОУ-0000126 від 30.11.2018 (65,89пог. м.) на суму 583 442,77грн; №ОУ-0000127 від 03.12.2018 (67,4пог. м.) на суму 596 813,52грн; №ОУ-0000130 від 06.12.2018 (131,42пог. м.) на суму 1 163 697,82грн; №ОУ-000137від 14.12.2018 (133,61пог. м.) на суму 1 183 089,83грн; №ОУ-0000139 від 17.12.2018 (427,8пог. м.) на суму 3 788 083,44грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідачем було здійснено оплату за договором у загальному розмірі 4 300 000,00грн, а саме: 12.10.2018 сплачено 1 000 000,00грн; 13.11.2018 сплачено 300 000,00грн; 05.02.2019 сплачено 3 000 000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №534 від 12.10.2018, №212 від 13.11.2018, №540 від 05.02.2019, копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія №149 від 07.05.2019 з проханням виконати умови договору та сплатити заборгованість, що виникла.

Однак, відповіді на претензію відповідачем не надано, заборгованість за договором не сплачено.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 2 618 642,80грн.

Позивачем повідомлено, що відповідачем 04.09.2019 було сплачено 300 000,00грн заборгованості, 05.09.2019 було сплачено ще 200 000,00грн заборгованості, тобто після пред`явлення позову до суду.

Крім того, відповідачем надано копії платіжних доручень від 04.09.2019 №2536, від 05.09.2019 №2538 на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за договором №12/10-р від 12.10.2018 у сумі 500 000,00грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 500 000,00грн підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг, а також застосування до відповідача відповідальності за порушення відповідного обов`язку, яка встановлена чинним законодавством.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано суду документів на підтвердження сплати за надані послуги у розмірі 2 118 642,80грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 166 262,33грн за загальний період з 06.12.2018 по 08.08.2019 та 3% річних у розмірі 70 619,48грн за загальний період з 06.12.2018 по 08.08.2019.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає, що позивачем при розрахунку не враховано вимоги ст. 254 ЦК України, якщо останній день виконання зобов`язання припадає на вихідний день, то останнім днем виконання зобов`язання буде наступний за ним робочий.

За розрахунком суду, з урахуванням вірних початкових дат за кожним актом, розмір інфляційних збитків складає 166 328,24грн та 3% річних складає 72348,65грн, проте, суд не може виходити за межі заявлених вимог, тому розглядає вимоги за розрахунком позивача у розмірі 166262,33грн інфляційних втрат та 70619,48грн 3% річних, які підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 828 322,94грн за загальний період з 06.12.2018 по 08.08.2019 та штраф у розмірі 1414 288,65грн.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з п. 5.4 договору, за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує на вимогу виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. У випадку прострочення зобов`язання з оплати виконаних робіт більше ніж на 30 календарних днів замовник додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу. При простроченні зобов`язання з оплати виконаних робіт більше ніж на 90 календарних днів замовник додатково сплачує штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За розрахунком суду розмір пені, з урахуванням вірних дат нарахування за кожним актом, дат сплати заборгованості, а також ч.6 ст. 232 ГК України по кожному акту, розмір пені складає 792869грн.

Відповідачем заявлено про зменшення суми штрафних санкцій за порушення строків оплати по договору на 50% посилаючись на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01.08.2019 у справі №922/2772/18.

Зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором (зокрема їх виконання в розмірі 6805933,02грн, що складає 76% від загальної суми заборгованості), а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, а також надмірно великі суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, що підлягає до стягнення з відповідача, до 20% від заявленої позивачем суми пені та до 50% від заявленої позивачем суми штрафу за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу.

Таким чином, з відповідача підлягала стягненню пеня у розмірі 634295,20грн та штраф у розмірі 707 144,33грн; в частині стягнення 194027,74грн пені та 707144,32грн штрафу задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 20 000,00грн на підставі договору б/н від 05.06.2019 про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг).

Стосовно вказаних вимог, суд зазначає про наступне.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката позивачем надано суду, зокрема, копію договору б/н від 05.06.2019 про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг); Ордер Серія ДП №1531/000047 від 05.01.2019; копію платіжного доручення №671 від 06.06.2019 на суму 20 000,00грн.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 123 судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання адвокатом відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

05.06.2019 між Адвокатом Івановським Юрієм Олександровичем (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» (замовник/клієнт) було укладено договір б/н про надання правової (правничої) допомоги (адвокатських послуг).

Відповідно до п.1.1 договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені строки.

Згідно з п. 3.1 договору, за правову (адвокатську) допомогу, замовник сплачує Адвокатську винагороду (гонорар) в розмірі 20 000,00грншляхом здійснення безготівкового платежу на розрахунковий рахунок адвоката, вартість послуг є незмінною та включає повний юридичний супровід ведення справи по стягненню заборгованості з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж», , по договору №12/10-Р від 12.10.2018 у господарському суді Київської області, включаючи складання та подання позовної заяви, супровідних документів та участь у судових засіданнях.

Позивач сплатив адвокату 20000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням № 671 від 06.06.2019, копія якого піститься в матеріалах справи.

Враховуючи те, що позивачем надано суду належні докази на підтвердження отримання юридичних послуг, то суд дійшов висновку, що вказані витрати позивача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 123 ГПК України.

Суд дійшов висновку, що витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню з відповідача позивачу у розмірі 12 440,00грн, пропорційно задоволеним вимогам.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 62 954,46грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення 500 000,00грн. основного боргу.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (08133, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Молодіжна, буд. 14, офіс 22; ідентифікаційний код 31462406) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» (49028, м. Дніпро, вул. Горького, б.22а; ідентифікаційний код 37180015) 2 118 642,80грн основної заборгованості, 70619,48грн 3% річних, 166262,33грн інфляційних втрат, 634 295,20грн пені, 707144,33грн штрафу, 12 440,00грн витрат на правничу допомогу, а також 62 954,46грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. В частині стягнення 194027,74грн пені та 707144,32грн штрафу в задоволенні позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 12.09.2019

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова