УХВАЛА

про тимчасове обмеження управі виїзду за межі України

м. Київ

05.09.2019Справа № 910/9148/18

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши матеріали подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника-юридичної особи у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Синтез», м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет», м. Київ

про стягнення 4 711 608,90 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 задоволено частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Синтез» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» про стягнення 4 711 608,90 грн, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Синтез» заборгованість з оплати поставленого товару в розмірі 3 760 159,10 грн, 3 % річних в сумі 67 313,53 грн, штраф в розмірі 438 984,00 грн та судовий збір у розмірі 63 996,85 грн.

15.11.2018 Господарським судом міста Києва видано наказ на виконання рішення від 10.10.2018, яке набрало законної сили 13.11.2018.

04.09.2019 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорним В. В. подано до суду подання вих. № 55033902/8 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» у виконавчому провадженні № 58333492 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/9148/18.

Подання державного виконавця обґрунтовано необхідністю застосування тимчасового обмеження керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» у праві виїзду за межі України як виключного заходу забезпечення виконання судового рішення. Згідно з доводами державного виконавця, боржник від виконання рішення суду ухиляється, на виклики державного виконавця не з`являється, а усі вчинені виконавчі дії виявились безрезультатними.

Відповідно до частини другої статті 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч. 4 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України).

За висновками суду, подання державного виконавця може бути розглянуто за наявними у матеріалах справи документами, з урахуванням письмових пояснень державного виконавця та без виклику представників учасників справи.

Розглянувши подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника-юридичної особи за межі України, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду подання, господарський суд виходить з наступного.

За приписами частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Як було роз`яснено у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

При цьому, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відтак, суд зазначає, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Разом з цим, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Зважаючи на це, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 36 названого Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, за приписами ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7);

- викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п. 14);

- вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п. 18);

- у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19).

При цьому, вищенаведені виконавчі дії з примусового виконання рішення суду не є абсолютним правом виконавця, а є його обов`язком, оскільки в силу приписів ч.1 ст.18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати усіх можливих заходів, передбачені Законом з примусового виконання рішень.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 11.02.2019 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорним В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58333492, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 58333492 направлено сторонам виконавчого провадження 12.02.2019 (що підтверджується копіями фіскальних чеків від 12.02.2019), а саме: боржнику рекомендованим листом: 498 (який отримано 14.02.2019, що підтверджується витягом з офіційного сайту ДП «Укрпошта»); стягувану рекомендованим листом: 480 (який отримано 22.02.2019, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту ДП «Укрпошта»).

11.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Копії постанови про арешт майна боржника направлено на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадження.

На виконання вимог постанови про арешт майна боржника державним виконавцем внесено відповідний запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження: 30225900 від 11.02.2019 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 17295490 від 11.02.2019.

Також 11.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та в порядку статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» підготовлено вимогу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю. Копії постанови про арешт коштів боржника та вимогу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, направлено сторонам виконавчого провадження та до банківських установ, а саме: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «ПУМБ», АТ «УКРСИББАНК».

20.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 58333492 та №59384895 у зведене виконавче провадження № 59387329, а також винесено постанову про арешт коштів боржника в рамках зведеного виконавчого провадження у межах суми 5 085 406,51 грн. звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

В ході провадження виконавчих дій державний виконавцем були направлені запити до державних реєстраційних органів. Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру у Донецькі області встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб, а саме: модель: FAW СА 3252 Р2К2Т1А1; державний номерний знак НОМЕР_2 ; тип АМТ: вантажний; колір: жовтий; рік випуску: 2008.

26.03.2019 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. 05.04.2019 на адресу відділу надійшло повідомлення Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП, за змістом якого встановлено, що постанову про розшук від 26.03.2019 № 58333492 прийнято до виконання. Транспортний засіб постановлено на облік ІС «Відеоконтроль-рубіж» у розшук, внесено інформацію до ІПС «Інформаційний портал Національної поліції України».

В ході провадження виконавчих дій з рахунків боржника в примусовому порядку списано грошові кошти в сумі 1 346,86 грн. Згідно з повідомленнями АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «ПУМБ», АТ «УКРСИББАНК» на рахунках боржника грошових коштів не обліковується.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником об`єктів нерухомого майна не зареєстровано.

22.04.2019 державним виконавцем здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі, однак боржника або наявного йому майна не виявлено, про що складено акт від 22.04.2019.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником боржника - юридичної особи є ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Згідно з повідомленням Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМЄ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_1 зареєстрованим по м. Києву та Київській області не значиться.

Згідно з повідомленням Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку по м. Києву та Київській області не значиться.

За обліками ЦМУ ДМЄ у м. Києві та Київській області та ЄІАЄ УМП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 (орган видачі - 8027 від 03.11.2015) на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 24.09.2005 Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області.

Згідно з повідомленням Міністерства соціальної політики станом на 23.05.2019 в ЄІБД ВПО міститься інформація щодо ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1), а саме, що з 24.05.2018 останній перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення м. Краматорськ Донецької області; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (відповідь від 28.05.2019 вих. № 0.184-18972/05/15-19-Вих) керівник боржника - юридичної особи ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України.

03.06.2019 державним виконавцем підготовлено виклик, яким зобов`язано керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_1 з`явитись на прийом до державного виконавця 21.06.2019, а також зобов`язано останнього надати: пояснення керівника або іншої уповноваженої особи за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про наявність готівка в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майно, обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки , з наданням копій підтверджуючих документів.

Копію виклику державного виконавця від 03.06.2019 направлено керівнику боржника - юридичної особи ОСОБА_1 на адресу: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, будинок 7) рекомендованим листом: 306 (який отримано 06.06.2019, що підтверджується витягом з офіційного сайту ДП «Укрпошта»); фактичного місця проживання керівнику боржника - юридичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рекомендованим листом: 314 (який отримано 07.06.2019, що підтверджується витягом з офіційного сайту ДП «Укрпошта»).

14.06.2019 за вх. № 23838 до відділу надійшло повідомлення керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_1 , за змістом якого останній не може прибути на прийом до державного виконавця у зв`язку із відрядженням.

21.06.2019 державним виконавцем складено акт про неявку керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_1 .

05.07.2019 державним виконавцем повторно підготовлено виклик, яким зобов`язано керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_1 з`явитись на прийом до державного виконавця на 19.07.2019. Копію виклику державного виконавця від 05.07.2019 направлено керівнику боржника - юридичної особи ОСОБА_1 на адресу: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 7) рекомендованим листом: 213 (який отримано 11.07.2019, що підтверджується витягом з офіційного сайту ДП «Укрпошта»); фактичного місця проживання керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рекомендованим листом: 221 (який отримано 29.07.2019, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ «Укрпощта»).

19.07.2019 державним виконавцем повторно складено акт про неявку керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_1 .

Отже, матеріалами справи підтверджується, що державним виконавцем вчинялись дії та вживались можливі заходи для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, однак у зв`язку з відсутністю достатньої суми коштів на рахунках боржника в банківських установах та рухомого/нерухомого майна приватний виконавець позбавлений можливості виконати наказ суду.

При цьому, обґрунтованими є доводи державного виконавця про те, що викладені вище обставини (неподання боржником декларації про доходи і майно, повторна неявка керівника на вимогу приватного виконавця, невчинення боржником дій з добровільного погашення присудженої до стягнення суми) свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Судом враховано, що державним виконавцем було належним чином повідомлено боржника та його керівника про відкриття виконавчого провадження. 03.06.2019 та 05.07.2019 державним виконавцем направлено на адресу боржника та на адресу фактичного місця проживання керівника боржника - юридичної особи виклики, які останнім отримано.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За висновками суду, державним виконавцем при зверненні з відповідним поданням належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доведено ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пар. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання остаточного судового рішення.

Враховуючи те, що державним виконавцем належними засобами доказування доведено факт ухилення боржника від виконання остаточного рішення суду, з огляду на приписи чинного законодавства щодо обов`язковості виконання остаточних судових рішень, господарський суд вважає правомірним та обґрунтованим застосування до керівника боржника-юридичної особи такої міри примусового впливу як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, що узгоджується з положеннями ст. 337 ГПК України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

За таких обставин, подання державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорного В. В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника-юридичної особи у виконавчому провадженні № 58333492 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/9148/18 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 234, ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

1. Подання державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорного В. В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника-юридичної особи у виконавчому провадженні № 58333492 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/9148/18 - задовольнити.

2. Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» (ідентифікаційний код юридичної особи 36935542) - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 24.09.2005 Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області; адреса: АДРЕСА_2 )

до виконання зобов`язань, покладених на боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» (ідентифікаційний код юридичної особи 36935542) наказом Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 у справі № 910/9148/18 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансбрікет» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Синтез» заборгованості з оплати поставленого товару в розмірі 3 760 159,10 грн, 3 % річних в сумі 67 313,53 грн, штрафу в розмірі 438 984,00 грн та судового збору у розмірі 63 996,85 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В. В. Князьков