ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2575/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", м. Широке Криворізького району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 60 111 грн. 17 коп. за договором поставки від 19.11.2018 № 19/11/2018АСС

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 13.06.2019 № б/н, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" заборгованість в сумі 60 111 грн. 17 коп., з яких: 56 022 грн. 12 коп. - основний борг, 4 089 грн. 06 коп. - пеня, відповідно до умов договору поставки від 19.11.2018 № 19/11/2018АСС.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за спірним договором.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2019 позовну заяву залишено без руху та запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, надавши до суду належні докази направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками від 13.06.2019 № б/н; підтвердження наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви; підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; докази направлення відомостей, передбачених п. п. 8, 10 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, на адресу відповідача.

04.07.2019 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 09.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.08.2019 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 13.08.2019 № 157, відповідно до якого підтвердив факт здійснення позивачем спірних поставок та отримання товару та зазначив про часткове визнання позовних вимог, у зв`язку із частковою оплатою основної заборгованості, яка станом на 13.08.2019 становить 30 000 грн. 00 коп. На підтвердження викладених у відзиві обставин надав копії платіжних доручень. Просив зменшити суму позовних вимог.

27.08.2019 позивачем до суду подано заяви про надання та повернення оригіналів доказів, відповідно до яких надав суду до огляду оригінали видаткових накладних від 26.02.2019 № 112, від 22.03.2019 № 178.

09.09.2019 на адресу суду надійшла заява позивача від 05.09.2019, в якій повідомив суд про часткову оплату відповідачем основного боргу після звернення позивача із даним позовом до суду, у зв`язку із чим основний борг станом на 05.09.2019 складає суму 4000 грн. 00 коп.. Просив суд стягнути з відповідача 4 000 грн. 00 коп. основного боргу, 4 089 грн. 06 коп. пені та з посиланням на приписи ч. 3 ст. 130 ГПК України покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп. На підтвердження викладених у заяві обставин надав банківські виписки від 30.08.2019.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АСС" (покупець) укладено договір поставки № 19/11/2018/АСС (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця поліетиленову продукцію (плівку, мішки, пакети, серветки, вкладиші та інше згідно із ГОСТ 25951-83, ГОСТ-10354-82, ГОСТ-12302-83, у подальшому «Товар»), відповідно до накладних, виписаних на підставі замовлень покупця, а покупець зобов`язується своєчасно приймати належний та якісний товар та сплачувати його вартість постачальнику на умовах цього Договору (п. 1.1 договору).

Згідно із п.1.2 договору товар передаватиметься покупцю частинками партіями. Поставка кожної партії фіксується у видаткових та товарно-транспортних (за наявності) накладних, складених на підставі замовлень покупця та за цінами, погодженими сторонами і зафіксованими у видаткових накладних.

Відповідно до п. 1.3 договору загальна сума Договору, у тому числі ПДВ, складається з вартості відвантаженого та прийнятого по даному Договору товару, згідно із видатковими накладними, підписаними обома сторонами та скріпленими печатками обох сторін.

За умовами п.п. 5.2, 5.3 договору датою поставки відповідної партії товару вважатиметься дата, вказана у відповідній видатковій накладній на певну партію товару; поставки товару здійснюватимуться автотранспортом постачальника. Умови поставки DDP, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Широке, вул.. Молодіжна, 1а.

У п. 6.2 договору сторони узгодили, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок постачальника наступним чином: протягом 30 календарних днів після отримання товару покупцем 100% вартості партії товару.

Відповідно до п. 7.2 договору за прострочення оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення.

Згідно із п. 11.4 договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання двома сторонами та скріплення печатками і діє по 31.12.2019 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно із даним Договором до вищевказаної дати.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 101 022 грн. 12 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками наступними видатковими накладними

- від 26.02.2019 № 112 на суму 91 662 грн. 12 коп.;

- від 22.03.2019 № 178 на суму 9 360 грн. 00 коп.

Як зазначає позивач, в порушення взятих на себе договірних зобов`язань, відповідач вартість поставленого позивачем товару у визначений договором строк оплатив частково, сплативши 45 000 грн. 00 коп. за поставкою від 26.02.2019, у зв`язку із чим станом на 13.06.2019 у відповідача виникла заборгованість у загальній сумі 56 022 грн. 12 коп.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати вартості поставленого товару, позивачем на підставі умов п.п. 7.2 договору нарахована пеня у загальній сумі 4 089 грн. 06 коп., а саме:

- за поставкою від 26.02.2019 на суму неоплаченого товару у розмірі 46 661 грн. 12 коп. за період з 29.03.2019 по 13.06.2019 в сумі 3 592 грн. 98 коп.;

- за поставкою від 22.03.2019 на суму вартості поставленого товару у розмірі 9 360 грн. 00 коп. за період з 22.04.2019 по 13.06.2019 в сумі 496 грн. 08 коп.;

Після звернення позивача із даним позовом до суду, в рахунок оплати вартості поставленого позивачем за спірними поставками товару відповідач здійснив наступні оплати:

- 02.08.2019 в сумі 10 000 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 2581 від 02.08.2019);

- 06.08.2019 в сумі 5 000 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 2618 від 06.08.2019);

- 08.08.2019 в сумі 11 022 грн. 12 коп. (платіжне доручення № 2660 від 08.08.2019);

- 19.08.2019 в сумі 5 000 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 2764 від 19.08.2019);

- 21.08.2019 в сумі 21 000 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 2791 від 21.08.2019);

Позивач зазначає, що станом на 05.08.2019 заборгованість відповідача за спірними поставками складає 4 000 грн. 00 коп.

На підтвердження заборгованості відповідача сторонами до матеріалів справи надано: договір з додатками, видаткові накладні, товарно - транспортні накладні, рахунки на оплату, платіжні доручення та банківські виписки про часткову оплату вартості поставленого товару тощо.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З урахуванням умов п. 6.2 договору та норм ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк оплати поставленого позивачем товару є таким, що настав:

- за видатковою накладною 26.02.2019 № 112 28.03.2019;

- за видатковою накладною від 22.03.2019 № 178 22.04.2019.

Водночас, сторонами до матеріалів справи надані докази на підтвердження сплати основної заборгованості перед позивачем в сумі 52 022 грн. 12 коп. після звернення позивача із даним позовом до суду, тому грошові зобов`язання відповідача у вказаній сумі в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими Таким чином, між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (надалі Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Про наведене зазначає й Вищий господарський суд України в п. 2.9 вказаної вище постанови пленуму від 17.12.13р. № 14, а саме: за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

При перевірці виконаного позивачем розрахунку пені судом встановлено, визначений сторонами в п. 7.2 договору розмір пені перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, а тому застосуванню підлягає пеня у розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Крім того, позивачем при проведенні розрахунку пені за поставкою від 22.03.2019 не враховані приписи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України (останній день строку оплати вартості поставленого товару припадає на вихідний - 21.04.2019).

За вказаних обставин, відповідно до перерахунку, здійсненого господарським судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 4 023 грн. 81 коп., з яких: 3 543 грн. 76 коп. пеня за поставкою від 26.02.2019 на суму неоплаченого товару у розмірі 46 661 грн. 12 коп. за період з 29.03.2019 по 13.06.2019; 480 грн. 05 коп. пеня за поставкою від 22.03.2019 на суму вартості поставленого товару у розмірі 9 360 грн. 00 коп. за період з 23.04.2019 по 13.06.2019.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору поставки та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 000 грн. 00 коп. основного боргу та 4 023 грн. 81 коп. пені - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В частині стягнення основного боргу в сумі 52 022 грн. 12 коп. провадження підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмету спору. У решті позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням норам ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки позивач не підтримує своїх вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 52 022 грн. 12 коп. унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, про що зазначає у поданій заяві від 05.09.2019, господарський суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та покласти його витрати зі сплати судового збору на відповідача після пропорційного підрахунку в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 130, п. 1 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" основного боргу в сумі 52 022 грн. 12 коп. закрити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Широке, вул. Молодіжна, буд. 1а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІ-ПАК" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 25, кв. 5, ) 4 000 грн. 00 коп. (чотири тисячі грн. 00 коп.) основного боргу, 4 023 грн. 81 коп. (чотири тисячі двадцять три грн.. 81 коп.) пені, 1 918 грн. 92 коп. (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять грн. 92 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 09.09.2019

Суддя І.А. Рудь