УХВАЛА

03 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/14113/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

за участю представників:

від позивача - Лосєв Д. В.,

від відповідача 1 - Левченко О. В.,

від відповідача 2 - Трубаков Є. О.,

розглянувши заяву суддів Случа О. В., Волковицької Н. О., Могила С.К.

про самовідвід

у справі № 910/14113/18

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 (суддя Ярмак О. М.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 (головуючий суддя Коробенко Г. П., судді Кравчук Г. А., Козир Т. П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Спіріт Фінанс» та 2) Компанії Дакстон Холдінгз Лімітед

про визнання договору факторингу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (судді: Случ О. В. (головуючий), Волковицька Н. О., Могил С. К.) знаходиться касаційна ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 910/14113/18, що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.07.2019.

26.07.2019 ухвалою Касаційного господарського суду відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та призначено до розгляду на 03.09.2019

03.09.2019 суддями Случем О. В., Волковицькою Н. О., Могилом С. К. була подана заява про самовідвід у справі № 910/14113/18 з посиланням на такі обставини.

Предметом спору у справі № 910/14113/18 є визнання недійсним договору факторингу від 30.05.2018 № 2Ф, укладеного між ТОВ «Спіріт Фінанс» і Компанією Дакстон Холдінгз Лімітед (далі - договір факторингу) про відступлення прав вимоги до ПАТ «ПІВДГЗК» щодо отримання грошових коштів (дивідендів/виплати прибутку у вигляді дивідендів) за результатами фінансово-господарської діяльності позивача.

Аргументуючи позовні вимоги, ПАТ «ПІВДГЗК» посилається на те що договір факторингу є недійсним з підстав, зокрема, невідповідності його умов вимогам статті 515 Цивільного кодексу України, у зв`язку з тим, що обов`язок позивача як дебітора при виплаті дивідендів нерозривно пов`язаний з особою кредитора (акціонера), оскільки право на отримання частини прибутку акціонерного товариства закріплено виключно за акціонерами такого товариства, а обов`язок виплати дивідендів має бути реалізований акціонерним товариством лише його акціонерам, а не будь-якій особі, що не є спадкоємцем та/або правонаступником такого акціонера.

З наведеного вбачається, що правовідносини у справі № 910/14113/18 щодо недійсності договору факторингу є спором між юридичною особою і її учасником, який пов`язаний з правом учасника акціонерного товариства на отримання грошових коштів (дивідендів/виплати прибутку у вигляді дивідендів) від діяльності такої юридичної особи, тобто є спором, що виник із правочину щодо корпоративних прав в юридичній особі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Положеннями частин першої, третьої статті 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів.

Частинами шостою та сьомою статті 37 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що у Касаційному господарському суді обов`язково створюються окремі палати для розгляду справ щодо (про): банкрутство; захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством; корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів; щодо земельних відносин та права власності. Інші палати у касаційних судах створюються за рішенням зборів суддів касаційного суду.

Рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2019 № 6 затверджено, зокрема, склад судових палат та спеціалізацію судових палат і суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно з додатками № 1, 3, за якими судді Случ О. В., Волковицька Н. О., Могил С. К. входять до складу судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності із визначенням спеціалізації судової палати та суддів до якої не віднесено категорію спорів пов`язаних з корпоративними спорами.

Цим же рішенням, категорію спорів пов`язаних з корпоративними спорами віднесено до спеціалізації суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів.

Враховуючи, що правовідносини у справі виникли з правочину щодо корпоративних прав учасника в юридичній особі, то спір у даній справі виник з корпоративних відносин. Вказана категорія справ віднесена до спеціалізації суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів (рішення зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2019 № 6).

З урахуванням викладеного вище, вважаємо, що при здійсненні автоматичного розподілу справи № 910/14113/18 було порушено спеціалізацію, визначену нам рішенням зборів суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2019 № 6, у зв`язку з чим порушено порядок визначення суддів для розгляду цієї справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Колегія суддів розглянувши подану заяву дійшла висновку про її обґрунтованість, у зв`язку з чим, заява суддів Случа О. В., Волковицької Н. О., Могила С. К. про самовідвід у справі № 910/14113/18 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву суддів Случа О. В., Волковицької Н. О., Могила С. К. про самовідвід у справі № 910/14113/18 задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил