ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.09.2019 Справа № 917/442/19

Суддя господарського суду Полтавської області Безрук Т.М., розглянувши у відкритому засіданні справу

заяву (вхід. № 7848 від 26.07.2019р.) Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про відстрочку виконання рішення суду від 12.06.2019р. у справі № 917/442/19, порушеної

за позовною заявою Приватного підприємства "Інтеб - Пласт"

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 103427,98 грн.

За участю представників

від стягувача: Москаленко І. О.; від боржника (заявника): ОСОБА_1 В. Ю.

встановив:

Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Господарського суду Полтавської області з заявою про відстрочку виконання рішення суду від 12.06.2019р. у цій справі до 31.12.2019р.

В обґрунтування заяви відповідач (боржник) посилається на наявність обставин, що утруднюють виконання судового рішення, а саме, що він на даний час перебуває у скрутному фінансовому становищі, має значну кредиторську заборгованість за розрахунками з постачальниками, має заборгованість з виплати заробітної плати, майно підприємства перебуває у податковій заставі; щодо боржника відкрито велику кількість виконавчих проваджень; одномоментне виконання вказаного рішення призведе до затримки розрахунків з іншими кредиторами; відстрочення виконання рішення надасть можливість акумулювати кошти на рахунку.

Стягувач у відзиві проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на те, що протягом розгляду даної справи відповідач не вжив заходів для сплати боргу; за даними, отриманими з відкритих джерел порталу «Відкриті публічні фінанси», лише з 29.04.2019 по 31.07.2019 відповідач отримав грошові кошти майже на суму 30 млн. грн. від Служби автомобільних доріг у Полтавській області, тобто у нього були наявні грошові кошти, в сумі, достатній для погашення боргу. Невиконання судового рішення у цій справі призводить до негативних наслідків у господарській діяльності позивача; до фактичної зупинки діяльності, невиконання зобов`язань перед бюджетом та іншими контрагентами.

Про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені шляхом надсилання ухвали суду від 27.08.2019р. на їх юридичні адреси, шляхом направлення їм телефонограм, а також шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційній веб-сторінці суду.

В судовому засіданні 05.09.2019р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали згідно з ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Господарським судом Полтавської області по справі № 917/442/19 було прийнято рішення від 12.06.2019. про стягнення з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Приватного підприємства "Інтеб - Пласт" 103427грн. 98 коп. основного боргу, 1921грн. 00 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору (а.с.95-99).

Це рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення господарським судом Полтавської області був виданий відповідний наказ від 18.07.2019 (а.с.102).

На даний час рішення суду боржником не виконано.

Боржник звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду на до 31.12.2019.

За ст. 331 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" встановлено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно статті 351 Цивільного процесуального кодексу України і статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, відстрочка або розстрочка виконання рішення суду чи зміна способу його виконання можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характерну обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. Крім того, повинні враховуватися інтереси обох сторін.

В ст. 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 червня2013року в справі №5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судових захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012року № 18-рп/2012)4 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012року № 11-рп/2012).

У рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року в справі № 5-рп/2013 зазначено, що аналіз положень ст. 121 ГПК України дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Судом враховано, що пункт 1 статті 6 §1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п.1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Відповідно до статті 42 та абз. 5 статті 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Посилання боржника на скрутне фінансове становище також не може прийматись до уваги, оскільки за змістом ст. 331 ГПК України тяжкий фінансовий стан відповідача не є підставою для відстрочки виконання рішення суду, оскільки не є винятковою і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер.

Боржником також не спростовано надану стягувачем інформацію, отриману з відкритих джерел порталу «Відкриті публічні фінанси», про те, що з 29.04.2019 по 31.07.2019 відповідач отримав грошові кошти майже на суму 30 млн. грн. від Служби автомобільних доріг у Полтавській області. Тобто у боржника були наявні грошові кошти, в сумі, достатній для погашення боргу.

Боржником не додано до заяви належних доказів того, що він матиме можливість виконати рішення протягом заявленого періоду відстрочки та після нього.

Згідно доданої до заяви облікової карти на зведене виконавче провадження стосовно боржника відкрито більше 60 виконавчих проваджень про стягнення заборгованості на користь різних контрагентів. Тому надання відстрочки виконання рішення по даній справі та зупинення виконавчого провадження на цей строк у ній, може призвести до ситуації, коли стягнуті у межах виконавчого провадження кошти підуть на погашення заборгованості іншим кредиторам боржника, без врахування вимог даного стягувача.

Присуджена до стягнення за рішенням суду у цій справі заборгованість виникла за товар, поставлений у квітні 2018 року. Тобто, боржник вже більше року не оплачує отриманий товар.

Крім того, суд зазначає, що прохання боржника надати саме відстрочку виконання рішення, може призвести до порушення інтересів стягувача та поставлення останнього у нерівні умови в порівнянні з іншими кредиторами боржника, оскільки у період відстрочки рішення не буде виконуватися.

З огляду на викладене, відсутні підстави для надання відстрочки виконання судового рішення у даній справі. У задоволені заяви про відстрочку виконання рішення по справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 331, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відстрочку виконання рішення суду від 12.06.2019 у справі № 917/442/19 відхилити.

2. Відмовити у відстрочці виконання рішення суду від 12.06.2019р. у справі № 917/442/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений: 06.09.2019.

Суддя Т. М. Безрук