УХВАЛА

м. Київ

29.08.2019Справа № 910/10983/19
Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В., розглянувши матеріали

позовної заяви Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі:

позивача-1: ДЕПАРТАМЕНТУ КУЛЬТУРИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ);

позивача-2: виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

до відповідача-1: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко Ірини Миколаївни;

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ-ЕКСПО";

про скасування рішення державного реєстратора.

ВСТАНОВИВ:

Заступник генерального прокурора звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом в інтересах держави в особі ДЕПАРТАМЕНТУ КУЛЬТУРИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко Ірини Миколаївни та товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ-ЕКСПО" про скасування рішення державного реєстратора.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд відзначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною другою статті 164 Господарського процесуального кодексу встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, заступник Генерального прокурора зазначає про порушення інтересів держави, які, за доводами заявника, полягають в тому, що рішення від 09.12.2016 № 32825438 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірний об`єкт (нежитловий будинок по вул. Волоській / Борисоглібській / Набережно-Хрещатицькій, 2/21/19 ( літера Ж) у місті Києві ) прийнято відповідачем 1 з порушенням проведення процедури державної реєстрації, без з`ясування усіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, без проведення належної перевірки документів, тому відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підстави для скасування рішення державного реєстратора в судовому порядку.

При цьому заявник зазначає, що оскільки ні Київською міською радою, ні Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради, на які покладено обов`язки із збереження об`єктів охорони культурної спадщини, ніяких дій щодо скасування незаконного рішення вжито не було, є підстави для представництва інтересів держави органами прокуратури в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

З приводу вищенаведених доводів заявника суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Пункт 3 частини 1 ст. 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

У відповідності до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз частини 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

(2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 по справі № 806/1000/17 зазначив, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

При цьому суд зауважує, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Всупереч наведеному, зазначаючи про бездіяльність Київської міської ради та Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради прокурор не підтверджує такий факт жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України. Так само до матеріалів позову не надано доказів листування органів прокуратури з позивачами з приводу обставин даного спору, в тому числі стосовно питань виявлення фактів можливого порушення інтересів держави та їх запобіганню. Також, матеріали позовної заяви не містять відомостей стосовно того, які саме обставини перешкоджають захисту інтересів держави та власних майнових прав безпосередньо Київською міською радою або ж Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради як належними процесуальними суб`єктами.

В цій частині суд вважає за необхідне відзначити, що на сьогодні однозначною є практика ЄСПЛ, яка відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав.

Зокрема, ЄСПЛ в низці справ роз`яснював, що одна лише участь («активна» чи «пасивна») прокурора або іншої особи рівнозначної посади може розглядатися як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі Martinie v., application no. 58675/00, 12.04.2006, § 53,). Оскільки прокурор, висловлюючи думку з процесуального питання, займає одну зі сторін спору, його участь може створювати для сторони відчуття нерівності (рішення у справі Kress v. France, application no. 39594/98, 07.06.2001, § 81; рішення у справі F.W. v. France, application no. 61517/00, 31.03.2005, § 27).

Суд наділений правом залишити позовну заяву прокурора без руху, в порядку частини першої статті 174 ГПК України, у випадку, якщо прокурором не зазначені підстави такого звернення, як це передбачено частиною п`ятою статті 162 ГПК України, та надати можливість прокурору обґрунтувати підстави подання позову, або повернути таку позовну заяву, з посиланням на пункт четвертий частини п`ятої статті 174 ГПК України, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Окрім вищезазначеного, обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що в даному випадку оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто в контексті тих правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою. Відтак, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватно-правовим спором.

Водночас, прокурором в поданому до суду позові не вказано змісту позовних вимог щодо відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ-ЕКСПО".

Частинами 1, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків у визначений судом спосіб.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі ДЕПАРТАМЕНТУ КУЛЬТУРИ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ); Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

2. Надати строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом надання:

- письмового обґрунтування правових підстав пред`явлення даного позову Генеральною прокуратурою України (з врахуванням правових позицій Верховного Суду та практики ЄСПЛ, наведених у даній ухвалі) та зазначенням об`єктивних причин, які перешкоджають пред`явленню такого позову безпосередньо Київською міською радою або Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради як належним суб`єктом;

- належних та допустимих доказів бездіяльності Київської міської ради та Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради, які полягають у не здійсненні або неналежному здійсненні повноважень щодо спірного майна (внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо);

- обґрунтованих письмових пояснень з зазначенням змісту позовних вимог щодо відповідача 2.

4. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Приходько