ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Справа № 915/1715/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Ткаченко О.В.,

секретар судового засідання Сулейманова С.М.,

за участю представників

від позивача: представник не з`явився,

від відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

(01011, м.Київ, вул. Лєскова, буд. 9,

представник позивача - адвокат Вуйка Віктор Анатолійович, свідоцтво ХС №000044 від 30.01.2016р., АДРЕСА_2).

до відповідач: Фізичної особи-підприємця Богуславського Сергія Юрійовича

( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про: стягнення 162719,32 грн. -

встановив:

12.07.2019р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою за вих. №114/5-157762 від 02.07.2019р. (вх.№11702/19), в якій просить суд стягнути з ФОП Богуславського С.Ю. заборгованість за договором №011/27782/494058 від 26.12.2018р.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 162719,32 грн. за порушення останнім договірних зобов`язань в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів, отриманих за кредитним договором №011/27782/494058 від 26.12.2018р.

Також, позивач у позовній заяві просив суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.07.2019р. позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк на усунення встановлених судом недоліків - 10 днів з дня отримання ухвали.

02.08.2019р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено належну юридичну адресу позивача та відомості щодо наявності повноважень на право підпису від імені АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвалою суду від 12.08.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано, у разі наявності заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, в 5-денний строк від дня отримання даної ухвали, подати суду заяву у відповідності до ч.4 ст.176 ГПК України.

Відповідач відзиву на позов не надав, твердження поизвача щодо наявності заборгованості не спростував, не скористався своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні.

Ухвала суду від 12.08.2019р., направлена на наявну у суду адресу відповідача, повернулась з відмітками органу поштового зв`язку «За закінченням терміну зберігання» та «Не проживає».

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала направлялась на адресу відповідача, вказану у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

26 грудня 2018 року за №011/27782/494058 між акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором, та фізичною особою-підприємцем Богуславським Сергієм Юрійовичем , як позичальником, був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 150000,0 грн., а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісії, а також виконати інші обов`язки, визначені договором (п. 1.1).

Кінцевий термін надання кредиту - 26.02.2019р. (останній день, коли позичальник може звернутись до кредитора з заявою про отримання траншу кредиту) (п. 1.2).

Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 26.12.2021р. або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4 або статті 8 договору (останній день користування кредитом, в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором) (п. 1.3 договору).

Відповідно до умов п. 2.1 договору його учасники узгодили, що протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 28% річних, в т.ч. за користування кредитом після настання кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3 договору.

Згідно з умовами п. 2.3 договору, нарахування процентів за кредитом здійснюється виходячи із фактичної кількості днів в місяці та році. Проценти нараховуються щомісячно на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частини кредиту) та не враховується день погашення кредиту в повному обсязі.

Умовами п. 5.1 договору, визначений обов`язок позичальника здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором, в т.ч. повернення кредитору суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісії, пені, штрафу та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором, в тому числі відшкодування витрат та збитків кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням позичальником умов договору.

На виконання умов договору, 27.12.2018р. банк надав позичальнику кредит в сумі 150000,0 грн., що підтверджується випискою по рахунку позичальника (а.с.20).

Позичальник, в свою чергу, зобов`язання зі своєчасного та повного повернення кредиту виконав не в повному обсязі, сплативши у січні 2019 року 6335 грн., з яких банком 2637,42 грн. зараховано в рахунок погашення основного боргу та 3697,58 грн. відсотків за користування кредитними коштами.

Впродовж лютого - червня 2019 року позичальник планове погашення заборгованості за кредитом та відсотків не здійснював, внаслідок чого, за розрахунком банку, за ним обліковується 147362,58 грн. заборгованості за кредитом та 15356,74 грн. відсотків.

Банк 20.05.2019р. за вих. №114/5-153714 направив позичальнику вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань відповідно до ст. ст. 625, 1050 Цивільного кодексу України, в якій просив здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів.

Позичальник вимоги банку не виконав, кредит не повернув, нараховані проценти не сплатив, що стало підставою для звернення банку до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За перевіркою наданих позивачем розрахунків основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та здійснені арифметично вірно.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач не скористався своїм правом спростувати наведені обставини справи та не надав суду належні та допустимі докази виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №011/27782/494058 від 26.12.2018р.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2440,79 грн. покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 123, 129, 220, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Богуславського Сергія Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м.Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ) 147362,58 грн. основного боргу, 15356,74 грн. відсотків за користування кредитними коштами, 2440,79 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.25б ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано « 13» вересня 2019 року

Суддя О.В. Ткаченко