РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019Справа № 910/4178/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Компанії Novartis AG/Новартіс АГ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМАЦЕВТИЧНА ГРУПА "ЗДОРОВ`Я"

2) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про визнання недійсним патенту та зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача: Сопільняк В.Ю.

від відповідача 1: Плесюк Н.С.

від відповідача 2: Фінагіна В.Б .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія Новартіс АГ (Novartis AG) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична група "Здоров`я" та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним патенту та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що промисловий зразок за патентом України № 37079 не відповідає умовам патентоздатності, а саме не є новим, а також промисловий зразок за вказаним патентом включає позначення, що схоже до ступеня сплутування зі знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №№ 138108 та 191155, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати недійсним патент України № 37079 на промисловий зразок "Розгортка упаковки фармацевтичного засобу", власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАРМАЦЕВТИЧНА ГРУПА "ЗДОРОВ`Я"; зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсним патенту України № 37079.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2019 суд ухвалив: позовну заяву Компанія Новартіс АГ (Novartis AG) залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; подання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; надання сплати судового збору у встановленому порядку (оригінал платіжного документа із підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку) та розмірі; надання до суду доказів, які підтверджують відправлення відповідачам копії позовної заяви №190228/13522 від 28.02.2019; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

10.04.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 28.05.2019.

10.05.2019 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач 1 заперечує проти позову з підстав того, що промисловий зразок за оспорюваним патентом був зареєстрований відповідно до вимо чинного законодавства; наданий позивачем висновок повторної комісійної судової експертизи №9222 у справі №910/30096/15 не стосується порівняння знаків для товарів і послуг позивача, існуванням яких обґрунтовано порушення прав, з промисловим зразком відповідача 1 за оспорюваним патентом; відповідач 1 є власником знаку для товарів і послуг «ЕКЗО-ДЕРМ» за свідоцтвом України №231740.

10.05.2019 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач 2 вказує, що усі його дії є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

17.05.2019 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

27.05.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав того, що представник позивача в день проведення підготовчого засідання у справі № 910/4178/19 перебуватиме у відрядженні.

У підготовче засідання 28.05.2019 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши в підготовчому засіданні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що позивачем не наведено тих обставин, наявність яких в силу ст. 183 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання позивача судом відмовлено.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.06.2019.

05.06.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги.

18.06.2019 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшла заява про зупинення провадження у справі.

У підготовче засідання 18.06.2019 з`явилися представники сторін.

Представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про витребування доказів.

Розглянувши в підготовчому засіданні клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Відтак, обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач 1 зазначає, що у провадженні Північного апеляційного господарського суду знаходиться справа № 910/20650/17 за позовом Компанії Novartis AG/Новартіс АГ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична група "Здоров`я" та Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсними свідоцтв на знаки для товарів та послуг № 203287 від 10.09.2015, № 203290 від 10.09.2015, № 203291 від 10.09.2015 та зобов`язання вчинити дії. Як зазначає відповідач 1, вказаними свідоцтвами засвідчуються комбіновані знаки для товарів та послуг «Екзо-Дерм», тому, з огляду на предмет позову у справі № 910/4178/19, відповідач 1 вважає неможливим розгляд даної справи до розгляду по суті справи № 910/20650/17, оскільки рішення щодо визнання недійсними спірних свідоцтв ще не набрало законної сили, а, отже, відсутні правові підстави для заборони використання відповідачем 1 позначення «Екзо-Дерм».

Разом з тим, відповідачем 1 не надано жодних доказів на підтвердження викладеного ним у клопотанні про зупинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що предметом позову у справі № 910/4178/19 є визнання недійсним патенту України № 37079 на промисловий зразок "Розгортка упаковки фармацевтичного засобу" з підстав невідповідності останнього умовам патентоздатності, а саме критерію «новизна», відтак в межах розгляду даної справи суд не позбавлений об`єктивної можливості встановити ті обставини, що входять до предмету доказування, тому відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до перегляду рішення у справі № 910/20650/17 судом апеляційної інстанції, відтак у задоволенні клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Розглянувши в підготовчому засіданні клопотання позивача про витребування доказів, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

У клопотанні позивач просить витребувати у ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» реєстраційні матеріали (матеріали реєстраційного досьє) стосовно лікарського засобу «Екзо-Дерм», а саме комплект документів, які стосуються вторинної упаковки вказаного лікарського засобу, оскільки, саме в реєстраційних матеріалах має міститися інформація про маркування упаковки вказаного лікарського засобу, її зразки, що в свою чергу має важливе значення для повного та всебічного з`ясування обставин справи та правильного вирішення спору у даній справі.

Так, суд зазначає, що виходячи з предмету та підстав позову, клопотання позивача про витребування доказів є обґрунтованим, у зв`язку з чим ухвалою суду від 18.06.2019 підготовче засідання відкладено на 09.07.2019; витребувано у Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" реєстраційні матеріали (матеріали реєстраційного досьє) стосовно лікарського засобу «Екзо-Дерм», а саме комплект документів, які стосуються вторинної упаковки вказаного лікарського засобу (у разі якщо матеріали мають значний обсяг, подати витребувані докази на електронних носіях).

05.07.2019 до відділу діловодства суду від Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" отримано додаткові документи.

09.07.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшли додаткові документи.

09.07.2019 до відділу діловодства суду від відповідача 1 надійшли додаткові документи.

У підготовче засідання 09.07.2019 з`явилися представники позивача та відповідача 1. Представник відповідача 2 у підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача заявив усне клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Дане клопотання було задоволено судом, у зв`язку з чим оголошено перерву до 30.07.2019.

30.07.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, згідно з якою позивач просить суд:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фариацевтична група «Здоров`я» здійснювати будь-які дії з передачі іншим особам повністю або частково виключних майнових прав інтелектуальної власності на промисловий зразок «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» за патентом України 3№37079, відмовлятись повністю або частково від патенту України №37079 на промисловий зразок «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

- заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України здійснювати інформування шляхом публікації в Офіційному бюлетені «Промислова власність» відомостей щодо передання частково або повністю майнових прав інтелектуальної власності на промисловий зразок «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» за патентом України № 37079 іншим особам; щодо припинення дії патенту України №37079 на промисловий зразок «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» повністю або частково шляхом відмови власника від нього до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

У підготовче засідання 30.07.2019 прибули представники сторін.

За змістом ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову, подана 30.07.2019, підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2019 суд ухвалив заяву Компанії Novartis AG/Новартіс АГ про забезпечення позову задовольнити повністю; вжити заходи до забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 30.07.2019 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.09.2019.

У судове засідання 03.09.2019 прибули представники позивача та відповідачів 1 та 2. Представник позивача подав клопотання про долучення документів для вирішення питання про судові витрати.

У судовому засіданні 03.09.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Компанія Novartis AG/Новартіс АГ (позивач) є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг «ЕКЗОДЕРИЛ» №138108 від 26.04.2011, зареєстрованого для товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП) - фармацевтичні препарати, та свідоцтва України на знак для товарів і послуг «EXODERIL» №191155 від 25.09.2014, зареєстрованого для товарів 03, 10 класів МКТП - мило, косметика, лосьйони для волосся, лікарські (медичні) прилади та інструменти.

Судом встановлено, що 25.06.2018 за наслідками розгляду заявки №s201702161 від 21.11.2017 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (відповідач 2) було видано патент України №37079 на промисловий зразок «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» (4 варіанти, які містять позначення «Екзо-Дерм», «Exo-Derm»), власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична група "Здоров`я" (відповідач 1).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що промисловий зразок за патентом України № 37079 не відповідає умовам патентоздатності, а саме не є новим, а також промисловий зразок за вказаним патентом включає позначення, що схоже до ступеня сплутування зі знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №№ 138108 та 191155, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати недійсним патент України № 37079 на промисловий зразок "Розгортка упаковки фармацевтичного засобу", власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАРМАЦЕВТИЧНА ГРУПА "ЗДОРОВ`Я"; зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсним патенту України № 37079.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Як встановлено судом, компанія Novartis AG/Новартіс АГ (позивач) є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг «ЕКЗОДЕРИЛ» №138108 від 26.04.2011, зареєстрованого для товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП) - фармацевтичні препарати, та свідоцтва України на знак для товарів і послуг «EXODERIL» №191155 від 25.09.2014, зареєстрованого для товарів 03, 10 класів МКТП - мило, косметика, лосьйони для волосся, лікарські (медичні) прилади та інструменти.

Таким чином, позивач звертається до суду за захистом прав та інтересів на знаки для товарів і послуг «ЕКЗОДЕРИЛ» та «EXODERIL» за свідоцтвами України №№ 138108 та 191155. Як зазначає позивач, його порушені права полягають в тому, що наявність зареєстрованого патенту України №37079 позбавляє його виключних прав забороняти використовувати даний об`єкт інтелектуальної власності, незважаючи на те, що в ньому використані позначення,які є схожими до ступеня змішування з його торговельними марками і використовуються для споріднених товарів - фармацевтичні засоби.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів існування у нього інтересу щодо предмету спору, а отже і наявність підстав для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать промислові зразки.

Відповідно до ст. 461 ЦК України, промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим. Об`єктом промислового зразка можуть бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, що визначають зовнішній вигляд промислового виробу.

Набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка. (ст.462 ЦК України).

Як встановлено судом, заявку №s201702161 на видачу патенту на промисловий зразок «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» за патентом №37079 було подано 21.11.2017.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності. Об`єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб. Згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону: об`єкти архітектури (крім малих архітектурних форм), промислові, гідротехнічні та інші стаціонарні споруди; друкована продукція як така; об`єкти нестійкої форми з рідких, газоподібних, сипких або подібних до них речовин тощо. Обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим. Промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Крім того, у процесі встановлення новизни промислового зразка береться до уваги зміст усіх раніше одержаних Установою заявок, за винятком тих, що на зазначену дату вважаються відкликаними, відкликані або за ними Установою прийняті рішення про відмову у видачі патентів і вичерпані можливості оскарження таких рішень. На визнання промислового зразка патентоспроможним не впливає розкриття інформації про нього автором або особою, яка одержала від автора прямо чи опосередковано таку інформацію протягом шести місяців до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. При цьому обов`язок доведення обставин розкриття інформації покладається на особу, заінтересовану у застосуванні цього пункту.

Так, позивач зазначає, що промисловий зразок за оспорюваним патентом був загальнодоступним у світі задовго до дати пріоритету заявки на реєстрацію патенту, тобто до 21.11.2017.

Окрім того, відповідно до п. в ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Як зазначає позивач, промисловий зразок включає позначення, що є схожим до ступеня сплутування зі знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №№ 138108 та 191155.

Так, відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

При цьому, наявність зареєстрованого патенту України №37079, за твердженнями позивача, позбавляє його виключних прав забороняти використовувати даний об`єкт інтелектуальної власності, що, відповідно порушує права позивача як власника знаків для товарів і послуг за свідоцтвами України №№ 138108 та 191155.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі входять обставини щодо відповідності промислового зразка за оспорюваним патентом умові надання правової охорони - «новизна», а також щодо того, чи містить промисловий зразок за патентом №37079 позначення, яке схоже до ступеню сплутування зі знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №№ 138108 та 191155.

До матеріалів справи позивачем долучено копію висновку експерта №162 за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, складеного експертом Жилою Б.В., відповідно до якого експерт дійшов наступних висновків:

- відповідно до матеріалів справи промисловий зразок за патентом України №37079 «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» не відповідає умові патентоздатності «новизна»;

- кожне зі словесних позначень «Екзо-Дерм» та «Exo-Derm», використаних у промисловому зразку за патентом України №37079 «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України №138108;

- товар «фармацевтичний засіб», що вказується в назві промислового зразка «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» за патентом України №37079 є спорідненим з товарами 5 класу МКТП «фармацевтичні препарати», для яких зареєстровано знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №138108.

За змістом ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

За змістом ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).

Оцінюючи висновок експерта №162 за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, складеного експертом Жилою Б.В., суд вважає, що зазначений висновок містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи.

У той же час, вказаний висновок складений експертом Жилою Б.В., який, як зазначено у висновку, обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 Кримінального кодексу України. При цьому, у висновку вказано, що даний висновок підготовлено для подання до Господарського суду міста Києва по справі №910/4178/19.

Крім того, матеріали справи містять експертні висновки за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 19.03.2019 №75/2019-ЕВ-ЦК, від 19.03.2019 №76/2019-ЕВ-ЦК, від 01.07.2019 №67/2019-ЕВ, №68/2019-ЕВ від 01.07.2019, з яких вбачається зображення реклами лікарського засобу «Екзо-Дерм» у період до дати подання заявки на реєстрацію спірного промислового зразка, що також спростовує відповідність промислового зразка за оспорюваним патентом умові патентоспроможності «новизна».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» Патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності, визначеним цим Законом; б) наявності у сукупності суттєвих ознак промислового зразка ознак, яких не було у поданій заявці; в) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

З огляду на те, що промисловий зразок «Розгортка упаковки фармацевтичного засобу» за патентом України №37079 не відповідає умовам надання правової охорони, а патент №37079 є таким, що виданий з порушенням прав позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання такого патенту недійсним, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсним патенту України №37079 підлягають задоволенню.

Позивач також звернувся до суду з вимогою зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсним патенту України № 37079.

Відповідно до п. 2.2. Положення про Державний реєстр патентів України на винаходи, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України 12 квітня 2001 р. N 290, у процесі ведення реєстру до нього вносяться, в тому числі, відомості щодо визнання патенту недійсним повністю або частково, які в силу п. 1.3. вказаного Положення Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність».

При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності» від 23 серпня 2016 № 585, Кабінет Міністрів України постановив: ліквідувати Державну службу інтелектуальної власності, поклавши на Міністерство економічного розвитку і торгівлі завдання і функції з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності; установити, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно п. 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459 "Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі", з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 585 (далі - Положення), Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема, у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до п.п. 47-1, 47-2, 47-4, 47-7, 47-9 п. 4 Положення, Мінекономрозвитку відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:

організовує в установленому порядку проведення експертизи заявок на об`єкти права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на об`єкти права інтелектуальної власності;

здійснює державну реєстрацію об`єктів права інтелектуальної власності, проводить реєстрацію договорів про передачу прав на об`єкти права інтелектуальної власності, що охороняються на території України, ліцензійних договорів;

веде державні реєстри об`єктів права інтелектуальної власності;

організовує інформаційну та видавничу діяльність у сфері інтелектуальної власності;

видає офіційні бюлетені з питань інтелектуальної власності.

З огляду на те, що суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання недійсним патенту України №37079, вимоги про зобов`язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсним патенту України № 37079, підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача 1, викладені у відзиві на позов, не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ст. 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 9000 грн. за надання експертних висновків за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет. Так, відповідно до платіжного доручення №29 від 12.03.2019 позивачем було сплачено на користь УЦПНА, Центр компетенції грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. згідно з виставленим рахунком №1-1125 від 27.02.2019; відповідно до платіжного доручення №2094 від 25.06.2019 позивачем було сплачено на користь ДП «Центр компетенції адресного простору» грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. згідно з виставленим рахунком №1-1266 від 24.06.2019; відповідно до платіжного доручення №2098 від 25.06.2019 позивачем було сплачено на користь ДП «Центр компетенції адресного простору» грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. згідно з виставленим рахунком №1-1264 від 24.06.2019.

Крім того, позивачем було сплачено на користь ФОП Жили Б.В. грошові кошти у розмірі 25905,00 грн. за проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності згідно з виставленим експертом рахунком №01-06//19-СЕ від 01.06.2019, що підтверджується платіжним дорученням №2188 від 01.07.2019.

Перевіривши подані позивачем докази, суд вважає за можливе покласти на відповідача 1 витрати позивача, пов`язані з проведенням експертиз, у даній справі у розмірі 34905,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача 1 з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним патент України № 37079 на промисловий зразок "Розгортка упаковки фармацевтичного засобу", власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична група «Здоров`я» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 22; ідентифікаційний код: 35533730).

3. Зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2; ідентифікаційний код: 37508596) внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсним патенту України № 37079 на промисловий зразок та здійснити про це публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична група «Здоров`я» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 22; ідентифікаційний код: 35533730) на користь Novartis AG/Новартіс АГ (4002, Basel, Switzerland/4002, Базель, Швейцарія) судовий збір у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з проведенням експертиз, у розмірі 34905 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.09.2019

Суддя Ю.В. Картавцева