ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р. Справа № 911/868/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради

про стягнення 785 206,57 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі відповідач) про стягнення 785 206,57 гривень, з яких: 323 643,83 грн основного боргу, 182 241,78 грн пені, 238 491,59 грн інфляційних втрат та 40 829,37 грн 3% річних.

Відповідно заявлені позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради грошових зобов`язань за договором постачання природного газу №1385/16-БО-41 від 15.12.2015 в частині повного та вчасного проведення розрахунків за отриманий у січні-квітні 2016 року газ.

Ухвалою Господарського суду Київської області 08.04.2019 у справі №911/868/19 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено строк для подання відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також встановлено строк для подання додаткових доказів, заяв та/або клопотань у справі (за наявності) до 08.05.2019.

01.04.2019, у встановлений судом строк, через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого КП «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради повністю заперечило проти позовних вимог та просило у задоволенні позову відмовити.

07.05.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач повідомив про зміну свого найменування на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), не погодився з доводами відповідача та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», найменування якого на підставі постанови КМУ від 14.12.2016 № 1044 (в редакції постанови КМУ від 06.03.2019 №226) змінено на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (далі постачальник) та Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі споживач) укладено договір постачання природного газу №1385/16-БО-41 (далі договір постачання), відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (надалі газ), ввезений на митну територію України (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

З метою узгодження вартості природного газу, що поставляється, та уточнення умов договору, між позивачем та відповідачем було підписано додаткові угоди №1 від 31.12.2015, №2 від 29.01.2016, №3 від 22.02.2016 та №4 від 28.03.2016 до договору постачання природного газу №1385/16-БО-41 від 15.12.2015.

Відповідно до пп. 3.4, 3.5, 12 договору постачання (в редакції додаткових угод) приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, споживач зобов`язується надати постачальнику, зокрема, підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 8-го числа повертає споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 квітня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Копії вищезазначеного договору та додаткових угод до нього наявні у матеріалах справи.

Як слідує з викладених позивачем у позовній заяві доводів, на виконання умов договору постачання природного газу протягом січня-квітня 2016 року позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ загальною вартістю 1 139 194,41 грн, в підтвердження чого суду надано копії актів приймання-передачі природного газу, скріплених підписами та печатками сторін:

- б/н від 31.01.2016 за поставлений газ у січні 2016 року на суму 465 894,88 грн;

- б/н від 29.02.2016 за поставлений газ у лютому 2016 року на суму 369 544,32 грн;

- б/н від 31.03.2016 за поставлений газ у березні 2016 року на суму 292 954,07 грн;

- б/н від 30.04.2016 за поставлений газ у квітні 2016 року на суму 10 801,14 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення продавцем (позивачем) умов договору.

Як слідує з наданої позивачем відомості по операціям з 01.01.2016 по 30.04.2018 за підписом заступника головного бухгалтера, відповідачем за договором постачання природного газу №1385/16-БО-41 від 15.12.2015 було здійснено наступні оплати:

- 12.02.2016 - 6 680,23 грн, 18.02.2016 3 588,40 грн, 11.03.2016 2 022,35 грн; 12.03.2016 4 351,29 грн, 15.03.2016 1 961,90 грн, 16.03.2016 544,38 грн, 17.03.2016 1 224,87 грн, 21.03.2016 2 294,20 грн, 21.03.2016 57 883,00 грн, 22.03.2016 10 816,78 грн, 23.03.2016 5 596,64 грн, 23.03.2016 15 960,08 грн, 31.03.2016 1 408,19 грн, 31.03.2016 19 845,60 грн, 05.04.2016 2 446,13 грн, 11.04.2016 8 693,07 грн, 11.04.2016 3 308,17 грн, 13.04.2016 1 162,78 грн, 21.04.2016 5 130,65 грн, 26.04.2016 643,76 грн, 27.04.2016 2 146,78 грн, 28.04.2016 5 952,49 грн, 10.08.2016 8 198,01 грн, 04.10.2016 761,13 грн, 06.02.2017 1 136,89 грн, 08.02.2017 3 938,86 грн, 09.02.2017 1 577,88 грн, 14.02.2017 2 867,73 грн, 15.02.2017 6 060,31 грн, 16.02.2017 6 894,01 грн, 17.02.2017 1 737,21 грн, 20.02.2017 21 632,72 грн, 20.02.2017 7 217,76 грн, 21.02.2017 1 293,66 грн, 22.02.2017 10 086,75 грн, 23.02.2017 4 288,84 грн, 23.02.2017 665,27 грн, 24.02.2017 5 867,03 грн, 24.02.2017 41 899,89 грн, 28.02.2017 7 743,84 грн, 03.03.2017 91 849,30 грн, 07.03.2017 25 026,00 грн, 09.03.2017 4 207,48 грн, 13.03.2017 11 269,61 грн, 13.03.2017 1 532,81 грн, 14.03.2017 104 920,96 грн, зарахованих позивачем в рахунок оплати газу за січень 2016 року та частково за лютий 2016 року у розмірі 70 440,81 грн;

- 15.03.2017 137 153,07 грн, 16.03.2017 1 152,23 грн, 17.03.2017 2 369,97 грн, 20.03.2017 11 482,71 грн, 20.03.2017 13 027,22 грн, 21.03.2017 5 001,25 грн, 21.03.2017 27 361,25 грн, 22.03.2017 9 478,80 грн, 23.03.2017 925,18 грн, 23.03.2017 1 497,05 грн, 30.03.2017 1 460,62 грн, 31.03.2017 42 257,18 грн, 04.04.2017 5 705,86 грн, 17.10.2017 20 342,50 грн, зарахованих позивачем в рахунок часткової оплати газу за лютий 2016 року.

З огляду вищенаведеного позивач вважає, що відповідач свої обов`язки за договором постачання в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого газу належним чином не виконав, провівши часткові розрахунки за газ з порушенням погоджених сторонами строків на загальну суму 815 550,58 грн, тоді як вартість решти отриманого газу залишалась неоплаченою, що відповідно і стало підставою виникнення у відповідача перед позивачем 323 643,83 грн заборгованості.

Надалі ж, 16.11.2018 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №91/2/1730-РЗ (далі договір про реструктуризацію), відповідно до п. 1 якого у порядку та на умовах, визначених договором, кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 1 липня 2016 р. та не погашена до 31 грудня 2016 р. згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 15 грудня 2015 р. №1385/16-БО-41 (далі заборгованість), шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.

Відповідно до п. 2, 3, 4, 11, 20 договору про реструктуризацію до складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі 0 (нуль) гривень, 00 копійок, нарахованих на заборгованість, в тому числі 0 (нуль) гривень, 00 копійок підтверджені судовим рішенням.

Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 договору, становить 323 643 (триста двадцять три тисячі шістсот сорок три) гривні 83 копійки, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.

Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену в пункті 3 договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунку боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця, в якому укладено договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід`ємною частиною, не пізніше останнього числа відповідного місяця.

За повне або часткове нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів, кредитор має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, здійснювати заходи щодо дострокового стягнення непогашеної суми заборгованості згідно з договором, нараховувати на непогашену суму заборгованості неустойку (штраф, пеню), проценти річних, інфляційні нарахування.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками (за наявності) та погодження з відповідним державним органом, підприємством, установою, організацією або органом місцевого самоврядування і діє до 01 листопада 2023 року.

Відповідно до графіку погашення заборгованості за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла станом на 1 липня 2016 р. та не погашена до 31 грудня 2016 року, який є додатком до договору про реструктуризацію заборгованості, сторони погодили щомісячну оплату відповідачем позивачу платежів у розмірі 5 394,06 грн з листопада 2018 року по вересень 2023 року та за останній місяць розстрочки - жовтень 2023 року - у розмірі 5 394,29 грн.

Копії вищезазначеного договору про реструктуризацію та графіка наявні у матеріалах справи.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 323 643,83 грн основного боргу.

Заперечуючи проти вищевказаних доводів позивача та заявленої ним вимоги, відповідач посилається на включення його на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» №1730-VIII від 03.11.2016 12.07.2017 в Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії за номером 91, на підписання між позивачем та відповідачем договору про реструктуризацію, а також на своєчасність сплати сум заборгованості відповідно до графіку погашення заборгованості, як наслідок просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вищезазначеного відповідачем надано копію повідомлення про включення до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» станом на 12.07.2017, та копії платіжних доручень:

- №1522 від 22.11.2018 на суму 5 934,06 грн;

- №1571 від 11.12.2018 на суму 5 934,06 грн;

- №1788 від 08.01.2019 на суму 5 394,06 грн;

- №1975 від 08.02.2019 на суму 5 394,06 грн;

- №2130 від 06.03.2019 на суму 5 394,06 грн;

- №2344 від 09.04.2019 на суму 5 394,06 грн.

Щодо вказаних вище заперечень відповідача позивач зауважив, що договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №91/2/1730-РЗ від 16.11.2018 не є новацією, а тому положеннями даного договору врегульовано тільки питання зміни порядку та строків виконання зобов`язання з оплати суми боргу за використаний природний газ у розмірі 323 643,83 грн.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. ст. 655,692, 627, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1. договору постачання (в редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2015) передбачено, що оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.1. договору постачання (в редакції додаткової угоди №4 від 28.03.2016) передбачено, що оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до статей 627, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання.

З огляду наведеного, підписання КП «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради договору та, надалі, 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016 та 30.04.2016 актів приймання-передачі свідчить про погодження відповідача з умовами вказаного правочину, а тому породжує для відповідача обов`язок по оплаті вартості газу у повному обсязі та у погоджені договором строки:

- за отриманий у січні 2016 року газ до 14.02.2016;

- за отриманий у лютому 2016 року газ до 14.03.2016;

- за отриманий у березні 2016 року газ до 14.04.2016;

- за отриманий у квітні 2016 року газ до 25.05.2016.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами ст. ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, 03.11.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» (далі - Закон), дія якого поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності 30.11.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 вищевказаного Закону передбачено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

З огляду наведеного, підписавши відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» договір про реструктуризацію та затвердивши графік погашення заборгованості, сторони фактично тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними, а тому у відповідача виник обов`язок по сплаті 323 643,83 грн заборгованості у строки, визначені графіком погашення заборгованості, який є додатком до договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №91/2/1730-РЗ.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідно до наданих відповідачем доказів відповідач погашає заборгованість у строки, встановлені графіком погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 323 643,83 грн основного боргу є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, що полягає у порушенні передбачених договору постачання строків оплати вартості поставленого газу, позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 182 241,78 грн пені, нарахованої за періоди:

з 16.02.2016 по 17.02.2016 на 459 214,65 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 18.02.2016 по 10.03.2016 на 455 626,25 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 11.03.2016 по 11.03.2016 на 453 603,90 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 12.03.2016 по 14.03.2016 на 449 252,61 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 15.03.2016 по 15.03.2016 на 447 290,71 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 16.03.2016 по 16.03.2016 на 446 746,33 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 17.03.2016 по 20.03.2016 на 445 521,46 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 21.03.2016 по 21.03.2016 на 385 344,26 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 22.03.2016 по 22.03.2016 на 374 527,48 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 23.03.2016 по 30.03.2016 на 352 970,76 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 31.03.2016 по 04.04.2016 на 331 716,97 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 05.04.2016 по 10.04.2016 на 329 270,84 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 11.04.2016 по 12.04.2016 на 317 269,60 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 13.04.2016 по 20.04.2016 на 316 106,82 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 21.04.2016 по 25.04.2016 на 310 976,17 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 26.04.2016 по 26.04.2016 на 310 332,41 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 27.04.2016 по 27.04.2016 на 308 185,63 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 28.04.2016 по 09.08.2016 на 302 233,14 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 10.08.2016 по 15.08.2016 на 294 035,13 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 15.03.2016 по 14.09.2016 на 369 544,32 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 26.04.2016 по 25.10.2016 на 292 954,07 грн заборгованості за березень 2016 року;

з 26.05.2016 по 25.11.2016 на 10 801,14 грн заборгованості за квітень 2016 року;

- 40 829,37 грн 3% річних, нарахованих за періоди:

з 16.02.2016 по 17.02.2016 на 459 214,65 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 18.02.2016 по 10.03.2016 на 455 626,25 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 11.03.2016 по 11.03.2016 на 453 603,90 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 12.03.2016 по 14.03.2016 на 449 252,61 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 15.03.2016 по 15.03.2016 на 447 290,71 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 16.03.2016 по 16.03.2016 на 446 746,33 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 17.03.2016 по 20.03.2016 на 445 521,46 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 21.03.2016 по 21.03.2016 на 385 344,26 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 22.03.2016 по 22.03.2016 на 374 527,48 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 23.03.2016 по 30.03.2016 на 352 970,76 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 31.03.2016 по 04.04.2016 на 331 716,97 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 05.04.2016 по 10.04.2016 на 329 270,84 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 11.04.2016 по 12.04.2016 на 317 269,60 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 13.04.2016 по 20.04.2016 на 316 106,82 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 21.04.2016 по 25.04.2016 на 310 976,17 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 26.04.2016 по 26.04.2016 на 310 332,41 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 27.04.2016 по 27.04.2016 на 308 185,63 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 28.04.2016 по 09.08.2016 на 302 233,14 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 10.08.2016 по 03.10.2016 на 294 035,13 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 04.10.2016 по 05.02.2017 на 293 274,00 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 06.02.2017 по 07.02.2017 на 292 137,11 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 08.02.2017 по 08.02.2017 на 288 198,25 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 09.02.2017 по 13.02.2017 на 286 620,37 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 14.02.2017 по 14.02.2017 на 283 752,64 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 15.02.2017 по 15.02.2017 на 277 692,33 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 16.02.2017 по 16.02.2017 на 270 798,32 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 17.02.2017 по 19.02.2017 на 269 061,11 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 20.02.2017 по 20.02.2017 на 240 210,63 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 21.02.2017 по 21.02.2017 на 238 916,97 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 22.02.2017 по 22.02.2017 на 228 830,22 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 23.02.2017 по 23.02.2017 на 223 876,11 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 24.02.2017 по 27.02.2017 на 176 109,19 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 28.02.2017 по 02.03.2017 на 168 365,35 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 03.03.2017 по 06.03.2017 на 76 516,05 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 07.03.2017 по 08.03.2017 на 51 490,05 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 09.03.2017 по 12.03.2017 на 47 282,57 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 13.03.2017 по 13.03.2017 на 34 480,15 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 15.03.2016 по 13.03.2017 на 369 544,32 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 14.03.2017 по 14.03.2017 на 299 103,51 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 15.03.2017 по 15.03.2017 на 161 950,44 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 16.03.2017 по 16.03.2017 на 160 798,21 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 17.03.2017 по 19.03.2017 на 158 428,24 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 20.03.2017 по 20.03.2017 на 133 918,31 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 21.03.2017 по 21.03.2017 на 101 555,81 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 22.03.2017 по 22.03.2017 на 92 077,01 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 23.03.2017 по 29.03.2017 на 89 654,78 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 30.03.2017 по 30.03.2017 на 88 194,16 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 31.03.2017 по 03.04.2017 на 45 936,98 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 04.04.2017 по 16.10.2017 на 40 231,12 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 17.10.2017 по 23.05.2018 на 19 888,62 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 26.04.2016 по 23.05.2018 на 292 954,07 грн заборгованості за березень 2016 року;

з 26.05.2016 по 23.05.2018 на 10 801,14 грн заборгованості за квітень 2016 року;

- 238 491,59 грн інфляційних втрат, нарахованих за періоди:

з 16.02.2016 по 31.03.2016 на 331 716,97 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 01.04.2016 по 31.07.2016 на 302 233,14 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 01.08.2016 по 30.09.2016 на 294 035,13 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 01.10.2016 по 31.01.2017 на 293 274,00 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 01.02.2017 по 28.02.2017 на 168 365,35 грн заборгованості за січень 2016 року;

з 15.03.2016 по 30.04.2018 на 369 544,32 грн заборгованості за лютий 2016 року;

з 26.04.2016 по 30.04.2018 на 292 954,07 грн заборгованості за березень 2016 року;

з 26.05.2016 по 30.04.2018 на 10 801,14 грн заборгованості за квітень 2016 року.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Водночас, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Поряд з тим, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» унормовано, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

З системного аналізу вищевказаних норм слідує, що ч. 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії, як наслідок до заборгованості, що виникла та погашена до набрання чинності Законом, тобто до 30.11.2016, не можуть бути застосовані передбачені Законом правила та вимоги щодо необхідності включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а застосування ч. 3 ст. 7 Закону не потребує включення відповідача до Реєстру.

До того ж, суд вважає за необхідне зазначити, що запроваджені Законом заходи щодо забезпечення інтересів боржника у спосіб припинення стягнення нарахованих штрафних санкцій перед стягувачем та їх реалізація не перебувають в залежності від виконання будь-яких інших, окрім погашення відповідачем заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом, умов, у тому числі від обставин формування реєстру та участі відповідача у визначеній процедурі списання.

Оскільки частина заборгованість за поставлений природний газ за договором була погашена відповідачем до 04.10.2016, тобто до набрання чинності вказаним вище Законом, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на погашені до 30.11.2016 суми заборгованості, не відповідають приписам ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії», а тому задоволенню не підлягають.

Що ж до вимоги позивача про стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість, яка не сплачена після 30.11.2016 та, надалі, реструктуризована, слід зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 7 вищевказаного Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 5 вищевказаного Закону на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

З системного аналізу вищевказаних норм слідує, що ч. 3 ст. 5 Закону є нормою прямої дії, відповідно до якої умова щодо ненарахування неустойки, інфляційних втрат, річних на реструктуризовану заборгованість не ставиться в залежність від будь-яких інших обставин та/або умов, за виключенням повного або часткового нездійснення платежів саме за договором про реструктуризацію заборгованості.

Отже, для застосування санкцій та наслідків порушення грошового зобов`язання, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про реструктуризацію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №914/51/18.

Водночас, як встановлено судом вище, відповідачем умови договору про реструктуризацію в частині здійснення платежів не порушено, а тому, з урахуванням обставин справи, зокрема поетапного виконання відповідачем умов договору про реструктуризацію без прострочення виконання зобов`язання по внесенню чергових платежів, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме приписи ч. 3 ст. 5 Закону.

З огляду наведеного, вимоги позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих згідно договору постачання з моменту прострочення виконання відповідачем зобов`язання до моменту укладення договору про реструктуризацію на заборгованість, яка не сплачена після 30.11.2016 та, надалі, реструктуризована, є необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 182 241,78 грн пені, 40 829,37 грн 3% річних та 238 491,59 грн інфляційних втрат є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 129, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) до Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Незалежності, буд. 9, ідентифікаційний код 23576122) про стягнення 323 643,83 грн основного боргу, 182 241,78 грн пені, 40 829,37 грн 3% річних та 238 491,59 грн інфляційних втрат відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 11.09.2019.

Суддя В.А. Ярема