ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2554/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Київ

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2019 р.

по справі № 916/2554/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєл-Транс" м. Біляївка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 м. Торецьк

про стягнення 119 389,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з ТОВ «Бєл-Транс» 119 389, 79 грн.

Рішенням суду від 20.02.2018р. по справі №916/2554/17 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.2018 р. оскаржене судове рішення залишене без змін, апеляційна скарга ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2018 по даній справі касаційна скарга позивача задоволена частково, рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2018р. та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 19.08.2018р. по даній справі скасовано, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду. При цьому у постанові Верховного Суду, зокрема, зазначено, що при новому розгляді справи суду слід більш ретельно перевірити і надати належну оцінку всім доказам у справі, у т.ч. договору страхування, страховому акту, розрахунку суми страхового відшкодування, платіжним дорученням, а також при необхідності обговорити питання про призначення автотоварознавчої експертизи.

При новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 02.05.2019р. по справі №916/2554/17 у задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовлено повністю. Судове рішення мотивоване тим, що за висновком експерта № 31 вартість ремонту пошкодженого автомобіля значно перевищує його ринкову вартість, атому ремонт автомобіля економічно не обґрунтований (ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Крім того, за висновком суду, у порушення вимог п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092 (зареєстрованої 24.11.2013 р. за №1074/8395) в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про час і місце огляду пошкодженого автомобіля. У порушення вимог ч.7 ст. 98 ГПК України, висновок №31 від 31.07.2017 року не містить запису про попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Окремо судом першої інстанції зазначено, що розрахунок суми відшкодування у порушення приписів ст. 9 Закону України «Про страхування» здійснено без урахування франшизи, розмір якої встановлено договором.

Не погодившись із рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення від 02.05.2019 року по справі №916/2557/17 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на неналежне дослідження судом експертного висновку №31, до якого додані акт огляду та калькуляція відновлювального ремонту, а також СD -диск з кольоровими фотографіями.

Відповідно до умов п. 11.3 Договору страхування та ч.7 ст. 9 ЗУ «Про страхування», при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовано коефіцієнт фізичного зносу. Тобто, вартість нових деталей зменшена на 70%. Отже, розмір страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу не перевищує прямих збитків, які завдані власнику транспортного засобу, що не враховано судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

На думку скаржника, не врахування розміру франшизи не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки факт дорожньо-транспортної пригоди винна сторона та факт завдання збитків встановлені.

ТОВ «Бєл-Транс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга по даній справі задоволенню не підлягає і оскаржуване судове рішення слід залишити без змін. Обгрунтовуючи свої заперечення, відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. по справі №755/18006/15-ц, висновки якої, на думку ТОВ «Бєл-Транс», щодо застосування норм права слід застосовувати по даній справі, а саме: коли деліктні відносини поєднується з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Крім того, відповідач наполягає, що до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 31.01.2017 р. № 31 не додано додаток №1 - акт огляду з підписами зацікавлених осіб, та вказаний висновок не містить застереження щодо попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно з частиною 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію вищевказаної ухвали суду від 01.07.2019р. відповідач отримав 08.07.2019р., а позивач отримав 08.07.2019 р.

Однак станом на 02.09.2019р. до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи учасників процесу та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 16.12.2015р. №28-1301-00196/00040 (далі - договір №28-1301-00196/00040 від 16.12.2015р.), за умовами якого об`єктом страхування є транспортний засіб марки/моделі МAN TGA 18.440 зі страховою сумою 450 000, 00 грн. (т.2, а.с.160-170).

Відповідно до довідки №576657 Управління патрульної поліції у м.Миколаєва 15.01.2017р. о 12:10 год. сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) - зіткнення бокове, транспортних засобів DAF 95 XF 430 державний номер НОМЕР_1 буксируючий напівпричіп, державний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_1 та MAN TGA 18.440, державний номер НОМЕР_3 , буксируючий напівпричіп державний номер НОМЕР_4 під управлінням водія ОСОБА_2 (т. 1 а.с.17-19).

Згідно із постановою Корабельного районного суду м. Миколаїв від 15.02.2017р. по справі №488/375/17 (провадження №3/488/444/17) винним у скоєнні ДТП визнано водія ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення.

Для визначення вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості автомобіля МAN TGA 18.440, державний номер: НОМЕР_3 станом на момент його пошкодження в ДТП позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертиза» про проведення експертного автоворознвчого дослідження.

Згідно із висновком експертного автоворознавчого дослідження від 31.01.2017 р. № 31, складеного судовим експертом, директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертиза», ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля МAN TGA 18.440, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_5 , на момент огляду 26.01.2017р. (після пошкодження в ДТП, яке відбулось 15.01.2017 р.) становить 654961, 81 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля станом на момент ДТП 15.01.2017р. становить 465405, 28 грн. (т.1, а.с.21-43).

ПрАТ «СК Українська страхова група» на підставі зазначеного висновку, 15.02.2017р. складено страховий акт №3СКФ-6180 та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, яка становить 218 389, 79 грн. та платіжними дорученнями № 2900 від 15.02.2017р. і № 2915 від 16.02.2017 р. вказана сума, перерахована ТОВ «Тран-Сервіс-1», як власнику пошкодженого транспортного засобу.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу DAF 95 XF 430, який належить ТОВ «Бєл-Транс», здійснено страховою компанією «Княжа Вієна Іншуранс Груп». На підставі страхового полісу серії АІ №9024559, в межах страхової суми, вказаною страховою компанією відшкодовано позивачу по даній справі 99000, 00 грн., про що зазначено у позові та не заперечується учасниками справи. Отже, залишок суми страхового відшкодування, виплаченої позивачем по справі потерпілій стороні та не відшкодованої ні страховою компанією ні відповідачем по справі склав 119 938, 79 грн. Оскільки, заявлена претензія залишена без задоволення, ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось з відповідним позовом до господарського суду, у задоволенні якого відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача не обгрунтовано та не підтверджені наданими доказами.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з висновками Господарського суду Одеської області та зазначає наступне.

Приписами ст. 1187 Цивільного кодексу України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, з якою кореспондуються положення ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Законом України «Про страхування», зокрема ст. 16 встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 8 вказаного Закону, страховим випадком - є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк встановлений договором (ч.3 ст. 988 ЦК України).

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви до страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. (ч.1 ст.990 ЦК України). Із вказаною статтею ЦК України, кореспондується приписи ст. 25 ЗУ «Про страхування».

Господарським судом Одеської області встановлено обставини, які свідчать, що працівником ТОВ «Бєл-Транс» скоєно ДТП і його вина підтверджується постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.02.1017р. В результаті ДТП завдано майнову шкоду страхувальнику, власнику пошкодженого автомобіля - ТОВ «Транс-Сервіс-1».

Отже, відповідач по даній справі відповідальний за відшкодування шкоди у розмірі, не покритому лімітом відповідальності за страховим полісом цивільно-правової відповідальності, в силу приписів ст. 1194 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому, згідно зі ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, переходить право виплат, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

З огляду на викладене, відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, укладеного з ТОВ-Транс-Сервіс-1», ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва, висновку експертного товарознавчого дослідження, страхового акту і заяви страхувальника правомірно здійснило виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст.993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги в межах фактичних затрат. При цьому, страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (ст.9 ЗУ «Про страхування»).

Що стосується оцінки наявних у справі доказів, які господарським судом не прийняті до уваги, слід зазначити.

Відповідно до п. 15.2 договору страхування, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс - Сервіс», страховик протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку при умові подання страхувальником застрахованого транспортного засобу для огляду здійснює огляд пошкоджень транспортного засобу та/ або вживає заходи для проведення незалежної експертизи.

Згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні» оцінка майна, майнових прав це процес визначення її вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно - правовими актами, зазначеними в ст. 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

За приписами ст. 12 цього Закону, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Висновок експертного автотоворознавчого дослідження від 31.01.2017 р. № 31 складено ТОВ «Експертиза», яке має свідоцтво № 358, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України та продовжено до 19.02.2019р., тобто уповноваженою особою.

У вказаному висновку міститься посилання на додаток №1, який містить інформацію про виявлені в ході огляду пошкодження транспортного засобу, що не враховано судом при прийнятті рішення.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення ТОВ «Бєл-Транс» про дату, місце та часу проведення огляду. Проте, відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за №1074/8395), у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Тобто, вказана методика, не визначає критерії необхідності та наслідки не повідомлення зацікавленних осіб, про огляд пошкодженого автотранспорту, а вказане питання вирішується самостійно і на власний розсуд замовника дослідження за погодженням виконавця.

Отже, висновок суду про неналежність вказаного доказу є необґрунтованим.

Що стосується висновку місцевого господарського суду про невідповідність експертного висновку від 31.01.2017 р. № 31 (у висновку №31 відсутнє попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок), то в даному випадку слід зазначити, що вказаний висновок, попри складання його особою, яка має статус судового експерта, є висновком експертного автотоварознавчого дослідження, складеним відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійно оціночну діяльність в Україні".

Складений внаслідок експертного автотоварознавчого дослідження висновок від 31.01.2017 р. № 31, не є висновком судової експертизи, що не виключає права позивача посилатись на нього, як на пистмовий доказ, але виключає можливість висувати до цього висновку вимого, які ставляться до висновку судової еспертизи.

Відповідно до розрахунку, який наявний у матеріалах справи (т.1, а.с. 45), сума страхового відшкодування складає 218 389,79 грн.

Розрахунок здійснений позивачем з урахуванням експлуатаційного зносу транспортного засобу (п.11.3 договору) у розмірі 70% (п.12.2 договору) (т.2, а.с.161, 186).

Виходячи із приписів ч.17 ст. 9 ЗУ «Про страхування», відповідо до якої передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник, позивач правомірно заявив вимоги про стягнення страхової виплати з відповідача по справі.

При цьому, сума позову зменшена позивачем на 99 000 грн., які відшкодовані страховиком ТОВ «Бєл-Транс» за страховим полісом цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до приписів ст.12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин та вимог чинного законодавства, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача по справі, становить 115938, 79 грн. (218389,79 грн. - 99000 грн. - 4000 грн.).

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд посилавться на положення ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які передбачають, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Тобто, питання економічної обґрунтованості ремонту, а відповідно і розрахунку такого ремонту, позивачем не обґрунтовуються, незважаючи на встановлення експертом вартості відновлювального ремонту майже на 40 відсотків вище за ринкову вартість такого саме транспортного засобу.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

За висновком суду позивачем питання економічної обґрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу не визначено, оскільки вартість відновлювального ремонту за висновком № 31 складає 654961, 81 грн., тоді як ринкова вартість становить 465405, 28 грн.

Проте, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом не враховано приписи ч.17 ст. 9 ЗУ «Про страхування» щодо обмеження страхового відшкодування при застосуванні ст. 30 ЗУ «Про "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Заперечення та доводи ТОВ «Бєл-Транс» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують зазначені вище висновки суду апеляційної інстанції та наявні у справі докази.

З огляду на викладені обставини справи, наявні докази та норми чинного законодавства України, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягають задоволенню частково у сумі 115 938, 79 грн., у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» м. Київ задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 02.05.2019 р. у справі № 916/2554/17 скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» м. Київ задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс» (67600, Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, вул. От. Головатого, 65, відомості про рахунки відсутні) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А, відомості про рахунки відсутні) 115 938, 79 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бєл-Транс» (67600, Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, вул. От. Головатого, 65, відомості про рахунки відсутні) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А, відомості про рахунки відсутні) судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 1739,08 грн. та 2798,20 грн. за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Одеської області видати накази, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя: Л.В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

Л.В. Поліщук