ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р. Справа№ 910/3345/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Зубець Л.П.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2019

(повний текст рішення складено 21.05.2019)

у справі № 910/3345/19 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД"

про стягнення 268 829,36 грн.

за участю представників:

від позивача: Вахатов О.В.;

від відповідача: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Український папір" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Пейпа Трейд ЛТД" про стягнення 308 829,36 грн. за договором поставки від 29.11.2018 №029/11, а саме 293 027,20 грн. основного боргу; 13 657,17 грн. пені; 1 006,88 грн. втрат від інфляції та 1 138,11 грн. 3% річних.

У зв`язку зі частковою сплатою відповідачем заборгованості після подачі позовної заяви позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу до 253 027,20 грн. Заявлене позивачем збільшення позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляції, пені та 3 % річних станом на 18.04.2019 не було прийняте судом до розгляду через неналежне оформлення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2019 позов задоволено частково, стягнуто 253 027,20 грн. основної заборгованості; 1 138,10 грн. 3% річних; 13 657,17 грн. пені; 1 006,88 грн. втрат від інфляції та 4 032,44 грн. судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

Місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач порушив умови договору щодо суми та строків оплати.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині нарахування суми 3 % річних щодо боргу за накладною від 14.01.2019 № КІ-00000042.

Оскільки відповідачем не подано документального підтвердження наявності обставин, які у розумінні ч. 1 ст. 233 ГК України можуть бути підставою для зменшення штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що підстав для застосування вказаної норми і зменшення пені немає.

Не погодившись з рішенням, ТОВ "Пейпа Трейд ЛТД" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвели до неправильного вирішення справи, просить рішення скасувати в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким зменшити на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір штрафу за прострочення оплати товару, як такий, що нараховано за відсутності збитків, як каральний захід, всупереч принципу справедливості, до 10%.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до розгляду на 10.09.2019.

В судове засідання представники відповідача не з`явились, хоч відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 31.08.2019 поштового відправлення.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2018 між ТОВ "Український папір" (постачальник) і ТОВ "Пейпа Трейд ЛТД" (покупець) було укладено договір поставки № 029/11, на умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в рахунках-фактури, а покупець зобов`язався прийняти товар і провести оплату на умовах і в порядку визначених договором (п. 1.1 договору).

Загальна сума договору становить суму товару, отриманого за всіма накладними протягом терміну дії договору (п. 2.1 договору).

Сторони погодили, що постачання товару здійснюється на базисних умовах поставки у відповідності з правилами ІНКОТЕРМС-2010, які визначаються за згодою сторін договору: DDР склад покупця за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 2/1 (п. 3.3 договору). Перехід права власності на товар від постачальника до покупця та перехід ризиків випадкового пошкодження товару відбувається в момент поставки; поставкою товару вважається передача його уповноваженому представнику покупця та оформлення видаткової накладної, яка повинна містити всі обов`язкові реквізити первинного документа (п. 3.5 договору).

Згідно із п. 4.2 договору покупець, на підставі рахунка-фактури, складеного постачальником, проводить оплату поставленого товару у розмірі 100 % протягом 14 календарних днів з моменту поставки.

За несвоєчасну оплату поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, від несплаченої суми, за кожен день прострочення; постачальник залишає за собою право не здійснювати наступні поставки товару до моменту повної оплати заборгованості покупцем та не несе відповідальності згідно з п. 6.3 договору (п. 6.2 договору);

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань; у випадку, якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії договору, будь-яка сторона не повідомить іншу сторону про свій намір розірвати договір, він вважається пролонгованим на наступний рік на тих же умовах (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору ТОВ "Український папір" поставив відповідачу товар на загальну суму 385 228,80 грн., що підтверджується: видатковою накладною від 14.01.2019 № КІ-00000042, рахунком-фактури від 14.01.2019 № КІ-00000042, товарно-транспортною накладною від 14.01.2019 № КІ-00000042 та довіреністю на приймання товару від 14.01.2019 № 667509 на суму 162 201,60 грн.; видатковою накладною від 16.01.2019 № КІ-00000065, рахунком-фактури від 16.01.2019 № КІ-00000080, товарно-транспортною накладною від 16.01.2019 № КІ-00000065 та довіреністю на приймання товару від 16.01.2019 № 667561 на суму 101 376,00 грн.; видатковою накладною від 18.01.2019 № КІ-00000083, рахунком-фактури від 18.01.2019 № КІ-00000113, товарно-транспортною накладною від 18.01.2019 № КІ-00000083 та довіреністю на приймання товару від 17.01.2019 № 667584 на суму 121 651,20 грн.

Факт отримання товару за вказаними накладними відповідачем не оспорюється.

ТОВ "Пейпа Трейд ЛТД" частково оплатило поставлений позивачем за видатковою накладною від 14.01.2019 № КІ-00000042 товар, а саме 92 201,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: від 01.02.2019 № 5224 на суму 62 201,60 грн. та від 13.02.2019 № 5469 на суму 30 000 грн.

Після звернення ТОВ "Український папір" до суду з даним позовом, 18.03.2019 та 04.04.2019 відповідач частково сплатив суму заборгованості за поставлений товар, а саме: 18.03.2019 було сплачено 30 000 грн. за платіжним дорученням від 18.03.2019 № 6073; 04.04.2019 сплачено 10 000 грн. за платіжним дорученням від 04.04.2019 № 6446.

Отже, станом на день прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем складала 253 027,20 грн., як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати товару у строки передбачені договором, як встановлено судом першої інстанції, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 253 027,20 грн. основного боргу, 13 657,17 грн. пені; 1 006,88 грн. втрат від інфляції та 1 138,11 грн. 3% річних відповідно до розрахунку, наведеному в додатку до позовної заяви окремо щодо заборгованості по кожній видатковій накладній окремо.

Позивачем визначені такі періоди нарахування: з 29.01.2019 по 14.03.2019 за видатковою накладною від 14.01.2019 № КІ-00000042 (з урахуванням часткових оплат); з 31.01.2019 по 14.03.2019 за видатковою накладною від 16.01.2019 № КІ-00000065 та з 02.02.2019 по 14.03.2019 за видатковою накладною від 18.01.2019 № КІ-00000083 (без інфляційної складової).

Перевіривши здійснені позивачем та Господарським судом міста Києва розрахунки, судом апеляційної інстанції встановлено, що за видатковою накладною від 14.01.2019 № КІ-00000042 сума пені, штрафу та інфляційної складової розрахована без урахування часткової оплати товару на суму 30 000 грн. за платіжним дорученням від 13.02.2019 № 5469.

Колегія суддів звертає увагу на помилку в розрахунку та зазначає, що сума боргу, пені, інфляційних та 3% річних з урахуванням часткових оплат станом на 14.03.2019 склала 267 917,09 грн., з яких 253 027,20 основного боргу, 12 953,55 грн. пені, 856,88 грн. інфляційних втрат та 1 079,46 грн. 3% річних.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо безпідставності заявленого відповідачем клопотання про зменшення пені до 10% від заявленої позивачем суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17 зазначено, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено, що зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо зменшення штрафу за прострочення оплати товару до 10% не спростовують висновок місцевого господарського суду щодо їх необґрунтованості з огляду на відсутність документального підтвердження наявності обставин, які у розумінні ч. 1 ст. 233 ГК України можуть бути підставою для зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Оскільки ТОВ "Пейпа Трейд ЛТД" не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які відповідач посилається у своєму клопотанні та апеляційній скарзі, відсутні правові підстав для зменшення суми штрафних санкцій.

В той же час допущена судом першої інстанції при розгляді справи № 910/3345/19 помилка у визначенні обґрунтованого розміру позовних вимог, є підставою для зміни рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2019.

Понесені сторонами судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі № 910/3345/19 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі № 910/3345/19 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" 253 027 (двісті п`ятдесят три тисячі двадцять сім) грн. 20 коп. основної заборгованості; 1 079 (одну тисячу сімдесят дев`ять) грн. 46 коп. 3% річних; 12 953 (дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 55 коп. пені; 856 (вісімсот п`ятдесят шість) грн. 88 коп. втрат від інфляції та 4018 (чотири тисячі вісімнадцять) грн. 76 коп. судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейпа Трейд ЛТД" 20 (двадцять) грн. 53 коп. судових витрат за подання апеляційної скарги.

4. Матеріали справи № 910/3345/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Л.П. Зубець