ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі

05.09.2019м. ДніпроСправа № 904/3048/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Король І.А.

та представників:

від позивача: ОСОБА_1 М ОСОБА_2 ;

Фесенко Д. ОСОБА_3 ;

від відповідача: Тарасенко А.О.;

Павлович Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" (м. Дніпро)

до Публічного акціонерного товариства "Роганська картонна фабрика" (смт. Рогань, Харківського району, Харківської області)

про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно з договором № 21 від 19.09.2017 у загальному розмірі 477 058 грн. 68 коп. ОСОБА_4 .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Роганська картонна фабрика" (далі - відповідач) заборгованість за поставлений товар згідно з договором № 21 від 19.09.2017 у загальному розмірі 477 058 грн. 68 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 391 982 грн. 40 коп. - основний борг;

- 72 124 грн. 76 коп. - пеня;

- 12 951 грн. 52 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 21 від 19.09.2017 в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем продукції та здійснення четвертого платежу у розмірі 10% після вводу в експлуатацію обладнання та, відповідно, наявністю боргу у сумі 391 982 грн. 40 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 7.1. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 06.06.2018 по 06.12.2018 в сумі 72 124 грн. 76 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 12 951 грн. 52 коп.

При цьому, спірні правовідносини, пов`язані з виконанням специфікації № 1 від 19.09.2017, відповідно до пункту 3 якої умовами поставки є: FCA Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Іскрівська, 1/11.

Ухвалою суду від 18.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 07.08.2019.

Від відповідача електронною поштою надійшла заява (вх. суду № 35302/19 від 07.08.2019), в якій він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з участю представника відповідача - адвоката Павловича Євгенія Володимировича, в судовому засіданні по справі № 400/1220/19 у Миколаївському окружному адміністративному суді.

У судове засідання 07.08.2019 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане судове засідання не з`явився, але судом враховано наявність його клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності.

Так, ухвалою суду від 07.08.2019 було оголошено перерву до 05.09.2019.

Від позивача та відповідача надійшла спільна заява (вх.суду № 40256/19 від 05.09.2019), в якій вони просили суд затвердити мирову угоду, укладену між сторонами по справі № 904/3048/19, та вирішити питання щодо повернення з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого під час звернення із позовом до суду, а також зайво сплачений судовий збір в сумі 107 грн. 34 коп. До клопотання було додано мирову угоду від 05.09.2019.

У судове засідання 05.09.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 05.09.2019 представниками позивача та відповідача було повідомлено, що між сторонами 05.09.2019 укладено мирову угоду по справі.

Так, мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" - генеральним директором Прокоп`євим В.М., повноваження якого підтверджуються наказом від 23.09.1997 (а.с.36); статутом (а.с.37-55); витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.07.2019 (а.с.65-68);

- зі сторони відповідача - Публічного акціонерного товариства "Роганська картонна фабрика" мирова угода підписана головою правління - Тарасенком А.О., повноваження якого підтверджуються наказом від 20.05.2019 (а.с.86); витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.07.2019 (а.с.61-64).

Отже, представники позивача та відповідача у судовому засіданні 05.09.2019 підтвердили наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, розглянувши подану спільну заяву про затвердження мирової угоди, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення дій щодо її підписання, заслухавши представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 19.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" (далі - постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Роганська картонна фабрика" (далі - покупець, відповідач) було укладено договір № 21 (далі - договір, а.с.11-16), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується виконати перший стан модернізації картоноробної машини (модернізація сіточної частини та напірного ящика), поставити продукцію і передати у власність покупцю із проведенням шеф-монтажних робіт, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, в асортименті, кількості та за цінами, відповідно до додатків (специфікацій) до договору (пункт 1.1. договору).

У пункті 10.2. договору сторони визначили, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, але не пізніше 31.12.2018. Якщо кожна зі сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору не повідомить письмово про його розірвання дію договору автоматично продовжується на наступний рік.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором, який містить в собі елементи договору поставки та підряду, отже підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України в частині умов щодо поставки продукції та норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України щодо умов стосовно виконання монтажних робіт.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно з умовами пункту 2.1. договору умови та термін поставки продукції узгоджуються по кожній конкретній партії, і фіксують у відповідних додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору.

При цьому, стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вказує позивач у позовній заяві, на виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 3 919 824 грн. 00 коп. відповідно до видаткових накладних, які наявні в матеріалах справи, а саме:

- видаткової накладної № 6 від 15.02.2018 на суму 1 329 348 грн. 00 коп. (а.с.20);

- видаткова накладна № 8 від 26.02.2018 на суму 1 205 688 грн. 00 коп. (а.с.21);

- видаткова накладна № 11 від 13.03.2018 на суму 184 788 грн. 00 коп. (а.с.22);

- видаткова накладна № 15 від 05.04.2018 на суму 1 200 000 грн. 00 коп. (а.с.23).

У пункті 4.1. договору сторони передбачили, що порядок та строки розрахунків обговорюються по кожній окремій партії продукції і фіксуються в додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного договору.

У відповідності до вказаних умов, сторонами було підписано специфікацію № 1 від 19.09.2017, в якій сторони узгодили найменування товару, його кількість, вартість, а також умови поставки та оплати (а.с.17-18).

Так, у вказаній специфікації сторони дійшли згоди щодо таких умов оплати:

- перший платіж 5% - протягом 5 календарних днів після підписання договору;

- другий платіж 50% - протягом 5 календарних днів з моменту узгодження конструкторської документації;

- третій платіж 35% - протягом 5 календарних днів з моменту повідомлення про готовність товарного вузла, до відвантаження;

- четвертий платіж 10% - після вводу в експлуатацію, але не пізніше 60 календарних днів з моменту поставки (а.с.22-23).

Однак, в порушення своїх зобов`язань за договором відповідачем поставлений товар було оплачено лише частково (залишковий четвертий платіж у розмірі 10% здійснено не було), внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 391 982 грн. 40 коп.

В той же час, в процесі розгляду справи від позивача та відповідача надійшла сумісна заява, в якій вони просили суд затвердити мирову угоду від 05.09.2019, укладену між сторонами по справі № 904/3048/19, та вирішити питання щодо повернення з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого під час звернення із позовом до суду, а також зайво сплачений судовий збір в сумі 107 грн. 34 коп. До клопотання було додано мирову угоду від 05.09.2019.

Так, частиною 7 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1 та 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до положень вказаної статті, між позивачем та відповідачем 05.09.2019 було укладено мирову угоду по справі, яку позивач та відповідач просять суд затвердити та закрити провадження у справі.

При цьому, частиною 3 статті 192 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок господарського суду до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди роз`яснити сторонам наслідки такого рішення, та перевірити, чи не обмежені представники сторін у правовій можливості вчинення відповідних дій.

Так, судом встановлено, що умови укладеної між сторонами мирової угоди від 05.09.2019 не суперечать чинному законодавству України, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є виконуваними, а також стосуються лише прав та обов`язків сторін щодо предмета спору.

Обставини, визначені частиною 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України, щодо наявності підстав для відмови у затвердженні мирової угоди, відсутні.

Мирова угода від 05.09.2019 укладена у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством, а тому підлягає прийняттю та затвердженню господарським судом.

Судом встановлено, що мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" - генеральним директором Прокоп`євим В.М., повноваження якого підтверджуються наказом від 23.09.1997 (а.с.36); статутом (а.с.37-55); витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.07.2019 (а.с.65-68);

- зі сторони відповідача - Публічного акціонерного товариства "Роганська картонна фабрика" мирова угода підписана головою правління - Тарасенком А.О., повноваження якого підтверджуються наказом від 20.05.2019 (а.с.86); витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.07.2019 (а.с.61-64).

Представники позивача та відповідача у судовому засіданні 05.09.2019 підтвердили наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, про що судом і було роз`яснено сторонам у судовому засіданні 05.09.2019.

Представниками сторін у судовому засіданні 05.09.2019 було наголошено, що наслідки вказаних дій, визначені Господарським процесуальним кодексом України, їм відомі та зрозумілі.

Відповідно до статті 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (на підставі статей 3, 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне затвердити укладену сторонами мирову угоду від 05.09.2019, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1 921 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (672 350 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становила 477 058 грн. 68 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову мала складати 7 155 грн. 88 коп. (1,5 відсотка ціни позову). Під час звернення із позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 7 263 грн. 22 коп., відповідно до платіжного доручення № 11727 від 12.07.2019.

В той же час, відповідно до частин 1, 4 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Аналогічна норма закріплена в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

З тексту мирової угоди від 05.09.2019 вбачається, що у її пункті 5 сторони узгодили повернення позивачу у відповідності до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Інші 50% судового збору за мировою угодою покладаються на позивача.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до вказаних вимог, у спільній заяві про затвердження мирової угоди сторони просили суд повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору (вх.суду 40256/19 від 05.09.2019). Крім того, у вказаній заяві сторони просили суд повернути позивачу також зайво сплачений судовий збір в сумі 107 грн. 34 коп.

Враховуючи викладене, а також надходження клопотання щодо повернення 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а також зайво сплаченого судового збору, суд вважає за можливе в порядку, визначеному частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору у розмірі 3 577 грн. 94 коп., оскільки до прийняття рішення у справі між сторонами укладено мирову угоду, а також зайво сплачений судовий збір у сумі 107 грн. 34 коп., а всього 3 685 грн. 28 коп..

В іншій частині витрати по сплаті судового збору за умовами мирової угоди віднесені на позивача, що відповідає волі сторін та не суперечить вимогам законодавства.

На підставі викладеного, керуючись 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 192-193, 231-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" та Публічного акціонерного товариства "Роганська картонна фабрика" про затвердження мирової угоди.

2. Затвердити мирову угоду у справі № 904/3048/19 від 05.09.2019, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" та Публічним акціонерним товариством "Роганська картонна фабрика", у наступній редакції:

"Мирова угода

м. Дніпро 05.09.2019

Публічне акціонерне товариство "Роганська картонна фабрика" (далі - Відповідач) в особі голови правління Тарасенка Артема Олександровича, що діє на підставі Статуту, з одного боку, та

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" (далі - Позивач), в особі генерального директора Прокоп`єва Віктора Михайловича, що діє на підставі Статуту.

далі разом іменуються Сторони, уклали цю Мирову угоду про наступне:

1. Сторони домовились врегулювати спір у справі № 904/3048/19 шляхом укладення цієї Мирової угоди.

2. Відповідач визнає, що його заборгованість перед Позивачем на момент укладення цієї Мирової угоди становить 350 000,00 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

3. Відповідач приймає на себе зобов`язання сплатити суму основного боргу за договором № 21 від 19.09.2017 року у розмірі 350 000,00 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача на наступних умовах:

3.1. Сума в розмірі 350 000,00 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок буде перерахована Позивачу одним платежем на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "ОТП БАНК" м. Київ МФО 300528 - 12 вересня 2019 року.

4. Позивач, в свою чергу, підтверджує, що у нього відсутні будь-які інші вимоги за договором № 21 від 19.09.2017 року до Відповідача, в тому числі, щодо: залишку суми основного боргу в розмірі 41 982,40 грн., пені у розмірі 72 124,76 грн., 3% річних у розмірі 12 951,52 грн.

5. Сторони дійшли згоди, що відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а в іншій частині витрати по сплаті судового збору залишаються на позивачеві.

6. Сторони домовились про подання спільної Заяви до Господарського суду Дніпропетровської області про затвердження цієї Мирової угоди (в межах ст. 192 ГПК України)

7. Мирова угода укладена в 3 (трьох) автентичних примірниках - по одному примірнику для Позивача, Відповідача та Суду.

Підписи та реквізити Сторін:

Позивач:

ТОВ Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром"

Юридична та поштова адреса: вул. Робоча 89А, м. Дніпропетровськ, Україна

Банківські реквізити:

р/р: НОМЕР_1 у банку АТ "ОТП банк" у м. Київ,

МФО 300528, Код

ІПН 67

Генеральний директор

_________________В.М. Прокоп`єв

Відповідач:

Публічне акціонерне товариство "Роганська картонна фабрика"

Юридична та поштова адреса: 62481, Харківська обл., Харківський район, смт. Рогань, вул. Культури, буд. 57

р/р НОМЕР_2 в АТ "МЕГАБАНК" м. Харків, МФО 351629

Ідентифікаційний код 00278830

ІПН 39

Тел.

Голова правління

_______________________ А.О. Тарасенко".

3. У разі затримки перерахування грошових коштів, згідно з визначеними у пункті 3 Мирової угоди терміном та розміром, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", ухвала господарського суду про затвердження цієї Мирової угоди вважатиметься виконавчим документом та у розумінні пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону підлягатиме виконанню державною виконавчою службою по стягненню заборгованості з Публічного акціонерного товариства "Роганська картонна фабрика" в примусовому порядку.

4. Відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та частини 2 статті 193 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала є виконавчим документом та може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Стягувачем за цією ухвалою є Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" (49047, м. Дніпро, вулиця Робоча, будинок 89 А; ідентифікаційний код 25004022).

Боржником за цією ухвалою є Публічне акціонерне товариство "Роганська картонна фабрика" (62481, Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вулиця Культури, будинок 57; ідентифікаційний код 00278830).

5. Закрити провадження у справі № 904/3048/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" до Публічного акціонерного товариства "Роганська картонна фабрика" про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно з договором № 21 від 19.09.2017 у загальному розмірі 477 058 грн. 68 коп.

6. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна компанія "Вуглепром" (49047, м. Дніпро, вулиця Робоча, будинок 89 А; ідентифікаційний код 25004022) частину сплаченого судового збору у сумі 3 685 (три тисячі шістсот вісімдесят п`ять) грн. 28 коп., перерахованого згідно з платіжним дорученням № 11727 від 12.07.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, тобто з 05.09.2019.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, тобто до 06.08.2022.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Фещенко