ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
13.09.2019 Справа № 905/1115/19
про відновлення становища, яке існувало до порушення права,-
Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства «Енергоринок» про відновлення становища, яке існувало до порушення права.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неправомірну некомпенсацію відповідачем втрат від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів за період листопад-грудень 2014 року та січень-березень 2015 року шляхом зменшення вартості електричної енергії, купленої за договором №4863/01 від 19.08.2008.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.06.2019 відкрито провадження у справі №905/1115/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.07.2019.
Ухвалою суду від 04.07.2019 вирішено продовжити строк сторонам для подання доказів у справі та відкласти підготовче засідання на 24.07.2019.
Ухвалою суду від 24.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 16.09.2019, відкладено підготовче засідання на 15.08.2019.
У підготовчому засіданні 15.08.2019 задоволено усне клопотання представника позивача про відкладення судового засідання та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.08.2019.
За наслідками проведення підготовчого засідання ухвалою суду від 29.08.2019 постановлено відкласти підготовче засідання на 12.09.2019.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Через канцелярію суду 12.09.2019 від представника позивача надійшла заява представника акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі про забезпечення позову, в якій останні просить суд:
Заява вмотивована тим, що за змістом розділу 4 «Умови визначення обсягів купівлі-продажу електроенергії» договору №4863/01 від 19.08.2008 фактичні дані про обсяги електричної енергії проданої ДП «Енергоринок» АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» відображаються у актах купівлі-продажу електроенергії, також передбачена можливість коригування платежу ЕК з урахуванням встановлених НКРЕКП вирівнювальних націнок (знижок), дотацій у зв`язку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України.
Таким чином, як зазначає заявник, на виконання умов Договору № 4863/01 від 19.08.2008 ДП «Енергоринок» було нараховано АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» певну вартість купованої електроенергії за період листопад - грудень 2014 і січень - березень 2015.
Однак, заявник, як постачальник електричної енергії за регульованим тарифу мав право на компенсацію втрат від здійснення постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів за період листопад - грудень 2014 і січень - березень 2015, але, через незаконну бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, що доведена та встановлена рішеннями судів по справі №805/1225/15-а (постанова Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2017, залишена без змін постановами Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 та Верховного Суду від 18.10.2018), постанови НКРЕКП про компенсацію дотаційних сертифікатів в період листопад - грудень 2014 і січень - березень 2015 не враховували суми дотаційних сертифікатів для пільгових категорій Споживачів, що проживають/розміщені у зоні проведення антитерористичної операції тому суми таких дотаційних сертифікатів не були враховані ДП «Енергоринок».
Отже в контексті викладеного,як посилається заявник, невжиття заходів забезпечення позову у даному випадку може призвести до безпідставного стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» коштів, право на стягнення яких у ДП «Енергоринок» фактично виникло неправомірно, внаслідок незаконних дій самого Відповідача, що призвели до штучного збільшення вартості купленої у вказаних вище періодах електроенергії, а відповідно і до стягнення з Заявника заборгованості у надмірному розмірі.
При цьому, слід врахувати особливості правовідносин у галузі електроенергетики, зокрема, тих, що склалися між АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та ДП «Енергоринок». Наразі, в результаті реформування Оптового ринку електричної енергії з 01.07.2019 ДП «Енергоринок», який раніше був Оптовим постачальником електроенергії, більше не виконує ці функції. На сьогоднішній день, не просто не існує жодних відносин між цими суб`єктами господарювання, а й не буде існувати їх в майбутньому.
Так, 17.04.2019 Кабінет Міністрів України своєю постановою № 324 утворив на базі ДП «Енергоринок» два нових державних підприємства: ДП «Гарантований покупець» та ДП «Оператор ринку», які є новими учасниками ринку електричної енергії, відповідно до його нової моделі.
При цьому, згідно з п. 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України новостворені підприємства є правонаступниками майна, прав та обов`язків державного підприємства "Енергоринок" відповідно до розподільних балансів, за винятком кредиторської та дебіторської заборгованості за електричну енергію.
Таким чином, у випадку допущення примусового стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованості на користь Відповідача за судовими рішеннями у справах №908/999/15-г та № 905/707/16 в подальшому у Заявника фактично буде відсутня можливість повернути ці грошові кошти, у зв`язку з відсутністю правонаступників ДП «Енергоринок», у цій частині його зобов`язань.
Окрім того, накладення арешту на розрахункові рахунки АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» призведе не тільки до негативних наслідків для працівників підприємства та Донецької області в цілому, а й до припинення розподілу електричної енергії та, як наслідок, постачання питної води Донецької області, що у свою чергу - до підвищення соціальної напруги, комунального колапсу всіх населених пунктів Донецької області, екологічної катастрофи, масового невдоволення та необхідності негайного реагування та вирішення зазначених проблем.
До заяви додано (у копіях), зокрема, рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 905/707/16; рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 908/999/15-г; Постанови КМУ від 17.04.2019 № 324.
Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом цієї норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Отже, з урахуванням загальних вимог передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У силу норм ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Розглянувши доводи заявника, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
У справі №905/1115/19, яка перебуває на розгляді у господарському суді Донецької області за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до Державного підприємства «Енергоринок» про відновлення становища, яке існувало до порушення права, спірними є обставини, що пов`язані із неврахуванням відповідачем дотацій за період листопад-грудень 2014 року та січень-березень 2015 року, для компенсації втрат від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів, шляхом зменшення вартості електричної енергії, купленої за договором №4863/01 від 19.08.2008 на виконання постанови НКРЕКП від 28.08.2018 №914.
Оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18.
Вказані рішення суду набрали законної сили та є чинними на день звернення позивачем до суду. На виконання наведених рішень суду відкриті виконавчі провадження, які на час розгляду справи №905/1115/19 тривають, що не заперечується учасниками судового процесу, а отже у розумінні ч.1 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню.
Означеними рішеннями судів, стягнуто основний борг, що виник з підстав невиконання умов договору №4863/01 від 19.08.2008, та як наслідок, окрім суми основного боргу було стягнуто штрафні санкції, зокрема, пеню, штраф, інфляційні нарахування за періоди, у тому числі листопад-грудень 2014 року та січень-березень 2015 року.
Разом з тим, у справі №905/1115/19 є необхідними для дослідження обставини, які пов`язані з неврахуванням відповідачем дотацій, на виконання постанови НКРЕКП від 28.08.2018 №914, саме у період листопад-грудень 2014 року та січень-березень 2015 року.
Відповідач наголошує на тому, що при здійсненні такого розрахунку ним було враховано постанову НКРЕКП від 28.08.2018 №914, але при визначенні оптової ринкової ціни у вересні, жовтні та листопаді 2018 року.
Слід зазначити, що постановою НКРЕКП від 28.08.2018 №914, з урахуванням постанов НКРЕКП від 28.08.2018 №915, від 25.09.2018 №1104 встановлені дотаціційні сертифікати (суми недоотриманої компенсації витрат від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів) за конкретні періоди: листопад-грудень 2014 року та січень-березень 2015 року у розмірі 713682614,94 грн.
З урахуванням наявності відкритих виконавчих проваджень з виконання рішень суду №905/707/16, №908/999/15-г, за якими АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» є боржником, та як встановлено з заяви про вжиття заходів забезпечення позову, у рамках цих виконавчих проваджень вже накладено арешт на кошти боржника, як захід примусового виконання судових рішень, слід зазначити наступне.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Тобто, арешт може бути знятий, у тому числі, на підставі рішення суду.
Відповідно до ч. 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Отже, у господарського суду Донецької області відсутні, в межах справи №905/1115/19 підстави для зняття арешту накладеного у рамках примусового виконання рішень суду №905/707/16, №908/999/15-г, з огляду на те, що виконавчі документи були видані у рамках інших справ.
Суд вважає за доцільне, відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у частині зняття арешту коштів з майна АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», що є боржником у виконавчих провадженнях з примусового виконання рішень суду по справах №905/707/16, №908/999/15-г.
Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбаченими пунктами 1, 4,6,8,11 ч.1 статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.
Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого п.10 ч.1 ст.34 цього Закону (ч.4 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження»)
Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Аналогічні положення закріплення в ст. 41 Конституції України.
Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Також суд враховує правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.
Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову забезпечить збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.
З урахуванням того, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову в частині зупинення виконавчих дій, відповідно, зупиняється подальша дія вже вчинених (триваючих) виконавчих дій, зокрема, накладеного арешту на рахунки боржника. Арешт на грошові кошти, які знаходились на рахунках боржника до зупинення вчинення виконавчих дій, зберігається, а отже інші заходи забезпечення позову, що заявлені позивачем, є похідними від вимог про зупинення дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та/або приватних виконавців щодо примусового виконання наказів №908/999/15-г, №905/707/16 та/або будь-яких інших виконавчих документів.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, шляхом:
- заборони Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та/або приватним виконавцям вчиняти будь-які виконавчі дії, направлені на виконання наказу № 905/707/16, виданого 08.08.2016 господарським судом Донецької області, про стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 1 370 352 048,24 грн. - основного боргу, 1 500 000,00 грн. - пені, 1 350 039,75 грн. - штрафу, 132 538 250,04 грн. - інфляційних нарахувань, 29 303 096,30грн. - 3% річних, 194 138,16 грн. - витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, та/або будь-яких інших виконавчих документів, виданих на підставі та в межах судових рішень у справі №905/707/16, що набрали законної сили, у тому числі, направлені на стягнення виконавчого збору, а саме: здійснювати дії, направленні щодо накладення арешту на майно та грошові кошти боржника;
- заборони Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та/або приватним виконавцям вчиняти будь-які виконавчі дії, направлені на виконання наказу № 908/999/15-г, виданого 03.09.2015 господарським судом Донецької області, про стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 787 763 908,93 грн. - основного боргу, 1 268 621,44 грн. - пені, 254 139,76 грн. - штрафу, 22 409 695,17 грн. - інфляційних нарахувань, 1 582 487,43 грн. - 3% річних, 72 068,24 грн. - витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 505,88 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги, та/або будь-яких інших виконавчих документів, виданих на підставі та в межах судових рішень у справі №908/999/15-г, що набрали законної сили, у тому числі, направлені на стягнення виконавчого збору, а саме: здійснювати дії, направленні щодо накладення арешту на майно та грошові кошти боржника;
- заборони АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" вчиняти будь-які дії, направленні на виконання вимог Органів ДВС та приватних виконавців щодо примусового стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» за виконавчими документами №908/999/15- г, №905/707/16 та/або будь-якими іншими виконавчими документами, виданими на підставі та в межах судових рішень у справах №908/999/15-г, №905/707/16, що набрали законної сили, включаючи накладати арешти, здійснювати примусове виконання шляхом списання коштів за платіжними вимогами та іншими платіжними документами, тощо;
- заборони АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" вчиняти будь-які дії направленні на виконання вимог Органів ДВС та приватних виконавців щодо примусового стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» за виконавчими документами №908/999/15- г, №905/707/16, та/або будь-якими іншими виконавчими документами, виданими на підставі та в межах судових рішень у справах №908/999/15-г, №905/707/16, що набрали законної сили, включаючи накладати арешти, здійснювати примусове виконання шляхом списання коштів за платіжними вимогами та іншими платіжними документами, тощо.
Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки, у зв`язку із заявою позивача про забезпечення позову.
Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 136, 137, 140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву б/н від 12.09.2019 акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі про вжиття заходів забезпечення позову по справі за позовом акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі до Державного підприємства Енергоринок за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відновлення становища, яке існувало до порушення права - задовольнити частково.
3. В іншій частині вимог відмовити.
4. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 13.09.2019р., підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 13.09.2022р.
5. Зазначена ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа.
Заходи забезпечення позову діють до вирішення господарським судом Донецької області питання про скасування забезпечення позову або до скасування ухвали про забезпечення позову у встановленому законом порядку вищими судовими інстанціями.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 13.09.2019.

Дана ухвала є виконавчим документом, обов`язковим на всій території України і може бути пред`явлена до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом трьох років з дня набрання законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя С.М. Фурсова