ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2895/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г.

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ДНІПРОКОМУНТРАНС", м. Дніпро

до Державного підприємства Дослідного господарства "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України", с. Дослідне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 52 855,53 грн. за договором № 1351 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) від 29.12.2017 року.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю "ДНІПРОКОМУНТРАНС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного підприємства Дослідного господарства "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України" про стягнення заборгованості у розмірі 52 855,53 грн. за договором № 1351 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) від 29.12.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 1351 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) від 29.12.2017 року, а саме в частині своєчасної та повної оплати позивачу вартості наданих послуг з вивезення та захоронення (ТПВ).

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3-4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (52 855,53 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 09.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву, проте останній вимоги ухвали суду від 09.07.2019 не виконав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" (далі - позивач, виконавець) та Державним підприємством Дослідного господарства "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України" (далі - відповідач, споживач) укладено договір № 1351 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів від 29.12.2017.

Згідно п.1.1. договору виконавець зобов`язується надати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, надалі послуги, відповідно до адреси об`єктів і періодичності вивозу, заявлених в довідці про дислокацію, а споживач зобов`язується прийняти ці послуги та оплатити їх на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст.901 ЦК України).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.1.1. договору виконавець зобов`язується виконувати вивезення та захоронення ТПВ з об`єктів Споживача відповідно до довідки про дислокацію, маршрутів і графіків погоджених з Споживачем в обсягах, зазначених у п.5.7 даного Договору, при умові попередньої оплати Послуг, передбачати" п. 5.3. цього Договору.

На виконання умов договору у травні та червні 2018 року позивач надав відповідачу послуги зазначені у договорі, що підтверджується наступними актами про фактичне виконання послуг:

- № 18/011473 від 31.05.18 на суму 21 599,57 грн.;

- № 18/011652 від 30.06.18 на суму 21 599,57 грн.

Пунктами 3.1., 3.1.1. договору встановлено, що споживач зобов`язується оплатити Виконавцю послуги з вивезення та захоронення ТПВ, у порядку і терміни, що зазначені в ст. 5 даного Договору.

У відповідності до п. 5.4. договору остаточну повну оплату за отримані послуги за повний місяць споживач проводить шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця до 10-го числа кожного наступного місяця.

Відповідач в порушення умов договору прийняті на себе зобов`язання з оплати отриманих послуг не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 35 828,28 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За наведеного, є правомірними та підлягають частково задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за виконані роботи у сумі 35 828,28 грн.

Згідно ч. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантiєю, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 6.3.2. договору за несвоєчасну оплату наданих послуг споживач сплачує виконавцю пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла у період виникнення боргу.

Так, позивачем нараховано пеню за загальний період з 01.04.2018 по 26.04.2019 у розмірі 13 048,24 грн.

Згідно статті 3 Закону України від 22.11.1996р. №543/ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обмежується подвійною обліковою ставкою НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши правильність нарахування пені та період за який її було нараховано, судом встановлено наявність помилки в розрахунку позивача.

Суд погоджується з доводами відповідача, щодо початку права на нарахування санкцій

До матеріалів справи надані акти про фактичне фактичне виконання робіт за травень та червень 2018.

Таким чином, пеня з урахуванням строків виконання зобов`язань з оплати за виконані роботи та подвійної облікової ставки НБУ становить 6 611,25 грн. за періоди:

- на суму 21 599,57 грн. пені (за період з 11.06.2018 по 10.12.2018) складають 2 726,88 грн.

- на суму 21 599,57 грн. пені (за період з 11.07.2018 по 10.01.2019) складають 3 884,37 грн.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, а саме у загальному розмірі 6 611,25 грн.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 6.3.1. договору встановлено, що у випадку несвоєчасної та/або не повної оплати споживачем послуг з вивезення та захоронення ТПВ, споживач зобов`язаний оплатити виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

За приписами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 01.04.2018 по 12.06.2019 у розмірі 1 035,88 грн. та інфляційних втрат за період з квітня 2018 по травень 2019 у розмірі 2 943,13 грн.

Судом здійснено перевірку наданих розрахунків та встановлено, що позивачем неправильно визначено початок періоду нарахування.

Судом визначено, що враховуючи строк оплати виконаних робіт (18.06.2018, 25.06.2018), нарахування 3% річних має здійснюватися за період з 11.06.2018 по 12.06.2019, та складати суму 1 035,40 грн.

Нарахування інфляційних втрат має бути проведено за період з червня 2018 по травень 2019, та складати суму 4 120,04 грн., однак, враховуючи межі заявлених позовних вимог, стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 2 943,13 грн.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково у загальному розмірі 46 418,06 грн., який складається з сум: 35 828,28 грн. - основного боргу, 6 611,25 грн. - пені, 1 035,40 грн. - 3% річних та 2 943,13 грн. - інфляційних втрат.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог в сумі 1 687,03грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Дослідного господарства "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Дослідне, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" (49107, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 26, ) - 35 828,28 грн. - основного боргу, 6 611,25 грн. - пені, 1 035,40 грн. - 3% річних, 2 943,13 грн. - інфляційних втрат та 1 687,03грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.09.2019

Суддя В.Г. Бєлік