ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2026/19
Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №916/2026/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" (46010, м. Тернопіль, вул. Лозовецька, буд. 28)

до відповідача: Чекановської Ольги Олексіївни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 10 052,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "Тернопільський молокозавод" (далі - Позивач) 16.07.2019 р. звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Чекановської Ольги Олексіївни (надалі - Відповідач), в якому просило суд: прийняти позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження; стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість у розмірі 10 052,72грн. та судові витрати пов`язані із оплатою судового збору в розмірі 1921,00грню

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за договором №49-15 від 08.11.2015р.

Відзив на позов відповідач суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019р. позовна заява вх.№2079/19 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Частиною 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Тобто справи, у яких ціна позову не перевищує 192 100,00 грн.

За змістом ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.07.2019р. позовну заяву (вх.№2079/19 від 16.07.2019р.) прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справ, надати суду відзив на позов.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Про відкриття провадження у справі сторони повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ухвали суду від 17.07.2019р. позивачу 22.07.2019р.

Стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи, суд відзначає наступне.

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за вх.№33754/19 від 22.07.2019р., ухвала суду від 17.07.2019р. повернута до суду без вручення, з відміткою на довідці УКРПОШТИ "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

Враховуючи вищевикладене, суд з метою належного повідомлення відповідача - Чекановську Ольгу Олексіївну про розгляд справи, повторно листом від 20.08.2019р. направив ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.07.2019р. на адресу відзначену відповідачем у договорі поставки №49-15 від 08.11.2015р., а саме: 65023 , м. Одеса, провул . Топольського, № 4 В. Між тим, відзначене відправлення повернуто до суду без вручення, з відміткою на довідці УКРПОШТИ "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

Відповідно до п. п. 1, 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, встановлені наступні нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідач не повідомляв суд про зміну місцезнаходження, копія ухвали від 17.07.2019 надсилалась судом за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві (яка співпадає із відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань).

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до суду із відміткою поштового відділення "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", суд дійшов висновку, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала суду від 17.07.2019 вважається врученою відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою " інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

Отже, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення учасників про розгляд даної справи.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

03.09.2019р. судом було постановлено вступну та резолютивну частини рішення в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

18.11.2015р. між Приватним акціонерним товариством "Тернопільський молокозавод" та Фізичною особою-підприємцем Чекановською Ольгою Олексіївною було укладено договір №49-15, відповідно до цього договору постачальник зобов`язується постачати (передати у власність, доставити), а покупець - приймати і оплачувати товар (п.1.1. договору).

Відповідно до п.5.1., 5.2., 5.4. договору №49-15 від 18.11.2015р., ціну цього договору складає загальна вартість товару, поставленого відповідно до цього договору протягом його дії. Ціна кожної партії товару визначається постачальником та зазначається у накладних, що оформляють поставку такого товару. Оплата кожної партії товару здійснюється в грошовій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника або внесення коштів в касу постачальника в наступному порядку: - до дати поставки товару; - в момент поставки товару, за наявності письмової згоди постачальника не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів від дати поставки товару.

У випадку порушення покупцем строків оплати поставленого товару він зобов`язаний на вимогу постачальника сплатити суму основного боргу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що розраховується від основної суми боргу, за кожен день прострочення (п.6.2. договору).

Положеннями п.8.1., 8.2. договору №49-15 від 18.11.2015р., передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання представниками та належним засвідченням сторонами згідно з чинним законодавством і діє до дати його виконання зобов`язання, що виникли з цього договору до 31 грудня 2015р. Договір вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік, якщо до кінця дії договору від жодної із сторін не надійшла вимога про його розірвання або не укладено нового договору.

Як встановлено судом, від жодної із сторін не надійшла вимога про його розірвання або не укладено нового договору, а тому в момент поставки позивачем товару, договір автоматично був пролонгованим та вважався чинним.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар за наступними накладними: №MJ000002015 від 04.01.2017р. на суму 265,80грн.; №MJ000125172 від 14.04.2017р. на суму 295,68грн.; №MJ000125164 від 14.04.2017р. на суму 342,84грн.; №MJ000131716 від 21.04.2017р. на суму 117,72грн.; №MJ000135898 від 25.04.2017р. на суму 340,02грн.; №MJ000137580 від 26.04.2017р. на суму 257,10грн.; №MJ000145713 від 03.05.2017р. на суму 212,46грн.; №MJ000150427 від 08.05.2017р. на суму 240,72грн.; №MJ000153666 від 10.05.2017р. на суму 285,42грн.; №MJ000163885 від 17.05.2017р. на суму 208,14грн.; №MJ000166296 від 19.05.2017р. на суму 227,94грн.; №MJ000172620 від 24.05.2017р. на суму 288,48грн.; №MJ000181175 від 31.05.2017р. на суму 147,66грн.; №MJ000188206 від 07.06.2017р. на суму 178,26грн.; №MJ000190985 від 09.06.2017р. на суму 273,30грн.; №MJ000200717 від 16.06.2017р. на суму 217,92грн.; №MJ000206640 від 21.06.2017р. на суму 201,66грн.; №MJ000216170 від 29.06.2017р. на суму 149,70грн.; №MJ000240351 від 19.07.2017р. на суму 303,54грн.; №MJ000222834 від 05.07.2017р. на суму 256,56грн.; №MJ000235063 від 14.07.2017р. на суму 170,88грн.; №MJ000236223 від 15.07.2017р. на суму 153,12грн.; №MJ000239000 від 18.07.2017р. на суму 49,50грн.; №MJ000241885 від 20.07.2017р. на суму 135,18грн.; №MJ000242815 від 21.07.2017р. на суму 74,76грн.; №MJ000244520 від 22.07.2017р. на суму 163,56грн.; №MJ000247044 від 25.07.2017р. на суму 215,70грн.; №MJ000252479 від 29.07.2017р. на суму 111,84грн.; №MJ000255659 від 01.08.2017р. на суму 204,54грн.; №MJ000260363 від 05.08.2017р. на суму 433,08грн.; №MJ000263407 від 08.08.2017р. на суму 121,08грн.; №MJ000268475 від 12.08.2017р. на суму 87,84грн.; №MJ000275585 від 17.08.2017р. на суму 284,46грн.; №MJ000280456 від 22.08.2017р. на суму 264,48грн.; №MJ000283557 від 24.08.2017р. на суму 188,70грн.; №MJ000288608 від 29.08.2017р. на суму 136,98грн.; №MJ000293688 від 02.09.2017р. на суму 250,20грн.; №MJ000296870 від 05.09.2017р. на суму 246,30грн.; №MJ000299397 від 07.09.2017р. на суму 471,48грн.; №MJ000302113 від 09.09.2017р. на суму 165,24грн.; №MJ000311498 від 16.09.2017р. на суму 57,72грн.; №MJ від 19.09.2017р. на суму 138,42грн.; №MJ000316986 від 21.09.2017р. на суму 202,74грн.; №MJ000327834 від 30.09.2017р. на суму 78,12 грн.; №MJ000334296 від 06.10.2017р. на суму 163,38грн. №MJ000357120 від 25.10.2017р. на суму 283,02грн.; №MJ000001283 від 03.01.2018р. на суму 125,40грн.; №MJ000011514 від 13.01.2018р. на суму 219,72грн., загалом на суму 10 008,36грн.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем по договору згідно вищевказаних накладних, що повністю узгоджується з умовами укладеного сторонами договору.

Більш того, слід зазначити, що у випадку поставки позивачем неналежної якості відповідач був наділений правом на відмову в отриманні такого товару, натомість товар було прийнято без зауважень, про що свідчать наявний підпис відповідача на вказаних прийнятих накладних.

Під час розгляду справи Відповідачем доказів погашення заборгованості суду не надано.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір поставки є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отримання відповідачем поставленого товару є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов договору, а також чинного законодавства на підставі видаткових накладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стосовно належно обраної підсудності, оскільки на момент звернення до суду Чекановсьа Ольга Олексіївна припинила свою діяльність, як фізична особа-підприємець, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, а саме Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 16.07.2019р. № , фізична особа - підприємець Чекановсьа Ольга Олексіївна припинила свою господарську діяльність за власним рішенням, про що 09.01.2019 р. здійснено запис у реєстрі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадах, зокрема справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом ст. ст. 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, ст. ст.202 - 208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов`язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, з урахуванням наведених приписів та ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України спори, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності та якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною особою, зареєстрованою підприємцем, розглядаються в порядку господарського судочинства.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Таким чином, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, проте підлягають частковому задоволенню з огляду на те, що заборгованість підтверджена наявними в матеріалах справи доказами частково, а саме на суму 10 008,36грн.

Позивач у позові та заяві просив також покласти на Відповідача судові витрати понесені ним у даній справі, до яких включає витрати на оплату судового збору у сумі 1921,00 грн.

За ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд встановив, що при подачі позову Позивачем сплачено 1921,00 грн. судового збору за платіжним дорученням №3989 від 10.07.2019р. Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено довідкою фінансово-економічного відділу Господарського суду Одеської області від 17.07.2019 р., який підлягає відшкодуванню платнику внаслідок часткового задоволення його вимог за рахунок відповідача в сумі 1912,52грн.

Керуючись ст. 13, 76, 86, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Стягнути з Чекановської Ольги Олексіївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Тернопільський молокозавод" (46010, м. Тернопіль, вул. Лозовецька, буд. 28, ) суму основного боргу, що складає 10 008 (десять тисяч вісім) грн. 36коп. та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять)грн. 52коп.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повне рішення складено 04 вересня 2019р.

Суддя О.В. Цісельський