ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2621/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Вітко Г.С.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг та Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2019р. (суддя Зінченко Н.Г., повний текст рішення складено 18.04.2019р.) у справі №908/2621/18

за позовом Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО, м. Запоріжжя

про стягнення 5327856,00 грн. штрафу та неустойки

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО, м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 350843,57 грн. основного боргу, 10320,80 грн. 3 % річних і 26744,01 грн. втрат від інфляції

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал Кривий Ріг звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО 5327856,00 грн. штрафу та неустойки за договором на капітальну закупівлю № 1955 від 19.07.2017р..

Крім того з зустрічним позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО про стягнення з Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг 350843,57 грн. основного боргу за договором на капітальну закупівлю № 1955 від 19.07.2017р. (що складається з 72000,00 грн. заборгованості з оплати проектних робіт і 278843,57 грн. заборгованості з оплати вартості обладнання), 10320,80 грн. 3 % річних і 26744,01 грн. втрат від інфляції.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.04.2019р. первісний позов Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО на користь Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг 887976 грн. 00 коп. штрафу, 4439880 грн. 00 коп. неустойки та 79917 грн. 84 коп. судового збору.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО 350843 грн. 57 коп. основного боргу, 10320 грн. 80 коп. 3 % річних, 26744 грн. 01 коп. інфляційних витрат та 5818 грн. 64 коп. судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення щодо задоволення первісного позову, суд виходив з факту порушення відповідачем за первісним позовом зобов`язань щодо строків виконання 4-го та 5-го етапів робіт за Договором (згідно Додатків № 2 і № 3 до Договору). Відповідачем за первісним позовом не надано належних доказів вжиття у повному обсязі усіх необхідних та можливих заходів, спрямованих на виконання ним, як Підрядником робіт за укладеним Договором у розумні строки з метою їх виконання згідно з Графіком виконання Договору. Порушення відповідачем за первісним позовом умов Договору № 1955 від 19.07.2017р. щодо строків виконання ним, як Підрядником, пусконалагоджувальних робіт і робіт з ведення в експлуатацію, виконання авторського нагляду, шеф-монтажу та консалтингових послуг відповідно до Графіку виконання договору є доведеним та належними доказами не спростований.

Відносно рішення в частині задоволення зустрічного позову, то посилаючись на норми діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що позивач за зустрічним позовом, на виконання умов договору, виконав взяті на себе зобов`язання виконав проектні роботи, поставив обладнання згідно обсягів та переліку, зазначених у договорі, додатках до нього, про що сторонами були оформлені та підписані Акти здачі-передавання виконаних робіт. Суд врахував, що зазначені Акти підписано без будь-яких зауважень щодо якості або обсягу виконаних робіт, що свідчить про прийняття замовником виконаних проектних робіт. Доказів оплати заборгованості відповідач за зустрічним позовом не надав, доводи, наведені позивачем за зустрічним позовом в обґрунтування позову, не спростував.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач по первісному позову та відповідач по первісному позову звернулися до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг обгрунтована наступним:

- строк оплати 10 % вартості проектних робіт за Договором № 1955 від 19.07.2017р. в розмірі 72000,00 грн. не настав у зв`язку із відсутністю підписаного сторонами підсумкового акту здачі-приймання виконаних проектних робіт. Пунктом 5.3 Договору передбачено, що остаточне приймання робіт (послуг) підтверджується підписанням акту остаточного приймання (Додаток № 17 до Договору);

- ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг зазначив про відсутність у нього обов`язку сплати курсових різниць, так як позивачем за зустрічним позовом не надано необхідних документів для підтвердження імпортного походження обладнання;

- на підставі ч.11 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, суд мав провести взаємозалік вимог первісного та зустрічного позову.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019р. в частині задоволення зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО до ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО посилається на те, що згідно умов додатку № 3 до договору передбачено поетапну оплату проектно-вишукувальних робіт - 90% вартості етапу протягом 20 календарних днів від дати підписання актів виконаних робіт по даному етапу, 10 % протягом 20 календарних днів від дати підписання підсумкового акту здачі-приймання виконаних проектних робіт. На виконання умов договору ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг оплачено 90 % вартості проектно-вишукувальних робіт. Оскільки договором не передбачено підписання підсумкового акту здачі-приймання проектних робіт, то акт здачі-приймання останнього (3-го) етапу проектних робіт підтверджує повне виконання підрядником проектних робіт. Крім того, підписанням актів здачі-приймання обладнання № 3 від 16.01.2018р. і № 2 від 26.01.2018р. без жодних зауважень і претензій, а також актів про збільшення вартості обладнання від 06.02.2018р. і від 22.02.2018р., відповідач за зустрічним позовом фактично прийняв виконання Підрядником його зобов`язань щодо поставки устаткування та підтвердив факт імпортного походження такого обладнання. Вважає рішення суду законним та обгрунтованим, а апеляційну скаргу ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг такою, що не підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО обгрунтована таким:

- Документи на отримання дозволу на виконання будівельних робіт подані самим позивачем за первісним позовом лише 06.11.2017р., що підтверджується п. 2 протоколу № 22 від 06.11.2017р. наради з підрядником;

- ТОВ ТС АІК-ЕКО зверталося до позивача за первісним позовом з електронним листом від 23.11.2017 щодо видачі довіреності на отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Проте, згідно електронного листа ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг від 29.11.2017р. Товариство саме отримало цей дозвіл у Державній архітектурно-будівельній інспекції України. Отже, до моменту фактичного отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 21.11.2017р. серія ІУ № 12 ТОВ ТС АІК-ЕКО не мало законної підстави для виконання наступного етапу договору будівельно-монтажних робіт, а відповідно по незалежній від відповідача за первісним позовом причині він не міг виконати цей етап робіт в строк, встановлений календарним графіком виконання договору до 16.11.2017р.;

- Застосування до ТОВ ТС АІК-ЕКО штрафних санкцій, передбачених п. 14.6 договору, а саме одноразового штрафу та неустойки, по суті є подвійним застосуванням відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, що суперечить ст. 61 Конституції України;

- Вважає, що суд неправильно здійснив розрахунок у зв?язку з чим дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності по штрафним санкціям;

- Враховуючи загальну вартість робіт за договором на капітальну закупівлю № 1955 від 19.07.2017р. є наявними підстави для застосування судом положень ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України і зменшення судом суми штрафу і неустойки, заявлених до стягнення за первісним позовом, до справедливого розміру.

Просить скасувати частково рішення суду від 08.04.2019р. по справі 904/2621/18 та прийняти нове яким відмовити в задоволені позовних вимог ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Також до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, в якому йдеться про те, що жодний пункт договору та додатків до нього не звільняє підрядника від обов`язку отримання дозволу для виконання будівельних робіт та не встановлює, що отримання такого дозволу є обов`язком замовника. Також, відповідач по первісному позову неодноразово здійснював дії, якими визнавав факт наявності порушення зобов`язання з виконання робіт відповідно до календарного графіку, що підтверджується листами ТОВ ТС АІК-ЕКО. . Зазначені дії відповідача свідчать про переривання перебігу строку позовної давності та його початок перебігу заново. Тому, ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг вважає ним процесуальний строк подання позовної заяви не пропущено. Застосування до ТОВ ТС АІК-ЕКО штрафних санкцій, передбачених п. 14.6 договору, а саме одноразового штрафу та неустойки не суперечить ст. 61 Конституції України. Підрядник не просив суд про зменшення розміру штрафних санкцій та не надав достатнього обгрунтування для зменшення таких сум судом. Обчислюючи розмір штрафних санкцій замовник керувався виключно положеннями договору.

Ухвалами колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г.(доповідач), суддів: Березкіна О.В.,Іванов О.Г., від 10.06.2019 року та 19.06.2019 відкриті апеляційні провадження у справі № 904/2621/18 за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг та Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2019. Розгляд справи призначено у судове засідання.

У зв`язку з відпусткою члена колегії, на підставі автоматичного розподілу судової справи між суддями, ухвалами від 15.07.2019р. справа № 908/2621/18 за апеляційними скаргами ТОВ «ТС АІК-ЕКО» та ПАТ «АрселорМітттал Кривий Ріг» прийнята до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Іванов О.Г., Подобєд І.М.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, заслухавши представників сторін, що стосуються фактів, викладених в апеляційних скаргах, зазначає наступне.

Як встановлено рішенням господарського суду та вбачається з матеріалів справи, 19.07.2017р. Публічним акціонерним товариством АрселорМіттал Кривий Ріг (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО (Підрядник) укладено Договір на капітальну закупівлю № 1955 з відповідними додатками до нього (далі за текстом Договір).

Згідно з умовами п. 1.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 17.10.2017р.) Підрядник зобов`язався виконати свої зобов`язання, що вказані в п. 1.2 Договору у встановлений в Договорі строк (строки) на об`єкті: ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг. Центральний департамент по утриманню та ремонтам. Ремонтне виробництво. Ділянка виробництва вогнетривких та будівельних сумішей. Будівля відділення підготовки днищ. Реконструкція газоочисних установок В3 (джерело № 340175), В6 (джерело № 340171) на території ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 144 (Об`єкт) у повному обсязі основних та супутніх зобов`язань згідно Технічного завдання (Додаток 1 до Договору) та Технічної пропозиції Підрядника (Додаток 13 до Договору) та інших визначених цим Договором умов, а Замовник зобов`язався прийняти та сплатити за них визначену в Договорі плату.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що Підрядник зобов`язується виконати наступне: виконання передпроектних робіт (розробка основних проектних рішень); виконання загальних та деталізованих проектно-вишукувальних робіт та робіт з планування за вимогою Замовника; здійснення авторського нагляду; поставка матеріалів та/або устаткування; виконання монтажних робіт; виконання шеф-монтажних робіт; виконання будівельних робіт; виконання пусконалагоджувальних робіт, включаючи індивідуальні тести, комбіновані тести та усунення дефектів за переліком; розробка програмного забезпечення; постачання програмного забезпечення; отримання необхідних Замовнику дозвільних документів з метою виконання умов даного Договору; введення Об`єкту в експлуатацію, надання консалтингових послуг (включаючи, але не обмежуючись, навчання персоналу Замовника роботі на Об`єкті).

Згідно п. 2.1 Договору, загальна вартість зобов`язань Підрядника по Договору складає 4439880,00 грн., включаючи ПДВ, та складається з: вартості устаткування в розмірі 3212710,80 грн., включаючи ПДВ, вартості робіт в розмірі 1227169,20 грн., включаючи ПДВ.

За умовами п.п. 4.1.3, 4.1.4 Договору, підрядник розпочинає виконувати роботи та надавати послуги у строки, визначені в Календарному графіку виконання Договору. Підрядник зобов`язаний виконати роботи та надати послуги, передбачені Технічним завданням та Технічною пропозицією Підрядника, у строки (терміни), викладені у Календарному графіку виконання Договору. У випадку, якщо окремі види робіт та/або послуг, які Підрядник, зобов`язаний виконати згідно з Технічним завданням та Технічною пропозицією Підрядника, не передбачені Календарним графіком виконання Договору, Підрядник зобов`язаний виконати такі роботи та/або надати послуги у строки (терміни), необхідні для додержання Календарного графіку виконання Договору по іншим видам робіт та/або послуг.

Відповідно до п.п. 4.1.8, 4.1.9 Договору, передача Замовнику результатів робіт та послуг здійснюється Підрядником в терміни, які передбачені Календарним графіком виконання Договору. Етапи виконання робіт та послуг і порядку їх передачі Замовнику визначаються в Календарному графіку виконання Договору.

В пункті 14.6 Договору сторони визначили, що за порушення строків виконання своїх зобов`язань Підрядником щодо виконання робіт/надання послуг/поставки устаткування, матеріалів, зазначених у Календарному графіку виконання Договору, з останнього стягується на користь Замовника штраф у розмірі 20 % від загальної вартості за Договором одноразово, а також неустойку в наступному розмірі 2 % від загальної вартості Договору за кожний тиждень прострочення.

Згідно з п. 15.6 Договору усі додатки, зміни, доповнення, додаткові угоди, специфікації та ін. до Договору складають його невід`ємну частину.

В пункті 15.11 Договору сторони виклали перелік додатків, які є невід`ємною частиною Договору.

У відповідності до п. 15.9, Договір набирає чинності з 30.05.2017р. і діє по 25.04.2018р., а в частині: порядку врегулювання спору, встановленого даним Договором; порядку застосування штрафних санкцій; гарантійних зобов`язань; виконання грошових зобов`язань за даним Договором до повного виконання відповідних зобов`язань.

Відповідно до Додатку № 2 Календарний графік виконання договору до Договору, сторонами встановлені строки виконання кожного з вище перелічених етапів робіт/послуг за Договором. При цьому, відповідно до цього Календарного графіку сторонами чітко визначено початок виконання та закінчення виконання робіт (відповідна календарна дата).

Додатком № 4 розбиття ціни на роботи та/або послуги та/або устаткування до Договору передбачено розбиття робіт/послуг, які зобов`язався виконати Підрядник за умовами Договору, на окремі етапи, зокрема:

1. Проектні роботи, в тому числі:

1.1. загальні технічні рішення;

1.2. проектна документація;

1.3. робоча документація.

2. Постачання обладнання;

3. Будівельно-монтажні роботи;

4. Пусконалагоджувальні роботи;

5. Введення об`єкта в експлуатацію, з виконанням авторського нагляду, шефмонтажу та виконанням консалтингових послуг.

Предметом розгляду за первісною позовною заявою є вимоги про стягнення з Підрядника (ТОВ ТС АІК-ЕКО) штрафу, що сплачується одноразово, в розмірі 887976,00 грн. та неустойки в розмірі 4439880,00 грн. за прострочення Підрядником виконання пусконалагоджувальних робіт та введення об`єкта в експлуатацію, з виконанням авторського нагляду, шеф-монтажу та виконання консалтингових послуг за Договором на капітальну закупівлю № 1955 від 19.07.2017р.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, суд вважає первісні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст., ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підстави виникнення господарських зобов`язань встановлені також ст. 174 ГК України, що включають господарські договори та інші угоди.

Із матеріалів справи слідує, що правовідносини сторін виникли на підставі Договору на капітальну закупівлю, який передбачає взаємні зобов`язання сторін та за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить умови договору підряду та договору поставки.

Главою 61 Цивільного кодексу України унормовано наступне:

Ст. 837. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Ст.846. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Ст. 875. За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Ст. 877. Підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Ст. 883. Підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до Календарного графіку виконання Договору (Додаток № 2) сторони погодили, що пусконалагоджувальні роботи (4 етап) та введення об`єкта в експлуатацію, з виконанням авторського нагляду, шеф-монтажу виконанням консалтингових послуг (5 етап робіт) мають бути закінчені у строк до 30.11.2017р. (т.1 а.с.81).

Відповідачем 4-й та 5-й етапи робіт в установлений графіком термін не виконані.

Враховуючи прострочення виконання двох етапів робіт Підрядником, замовник (позивач) на підставі п.14.6 Договору, нарахував до стягнення з підрядника за порушення строків виконання 4-го етапу 887 976,00 грн. штрафу (20% від вартості договору) та 2 219 940 грн. неустойки (2% від суми договору за кожен тиждень. За порушення 5-го етапу нараховано 2 219 940 грн. неустойки. Неустойка нарахована за період з 01.12.2017р. по 24.05.2018, тобто за повні 25 тижнів, враховуючи обмеження строку нарахування штрафних санкцій, встановлені ч. 6 ст. 236 ГК України.

Перевіривши здійснений позивачем за первісним позовом розрахунок неустойки, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично вірним, та здійснений з урахуванням умов Договору та вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт порушення відповідачем за первісним своїх зобов?язань, господарський суд правильно дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Посилання відповідача за первісним позовом в апеляційній скарзі на несвоєчасне отримання позивачем дозволу на виконання будівельних робіт, без якого підрядник не міг приступити до виконання будівельно-монтажних робіт, що потягло порушення строків виконання наступних етапів робіт, не приймаються до уваги з наступних підстав.

Згідно Календарного графіку виконання договору, підрядник зобов?язаний був виконати будівельно-монтажні роботи в період з 31.10.2017р. по 16.11.2017р. Всі будівельно-монтажні роботи на об`єкті фактично виконані 04.03.2018р., про що свідчить відмітка про закінчення в журналі виконання робіт.

Відповідно до п.1.2. Договору, підрядник зобов?язався отримати необхідні замовнику дозвільні документи з метою виконання умов договору. А «Технічним завданням» покладено на підрядника обов?язок та відповідальність за отримання дозволу на будівництво (п.6 розділ 2 «огляд складу робіт підрядника» та п.4.5 «ліцензії та дозволи).

Отже зміст умов Договору та Додатків до нього свідчить, що саме на ТОВ ТС АІК-ЕКО, як Підрядника, покладається обов`язок отримання необхідних дозвільних документів для виконання робіт.

Умовами договору не передбачено обов?язку Замовника отримувати дозвіл на будівництво.

Натомість, документи на отримання дозволу на виконання будівельних робіт подані позивачем за первісним позовом тільки 06.11.2017р., що підтверджується п. 2 протоколу № 22 від 06.11.2017р. наради з підрядником та дозвіл отримано 21.11.2017р.

ТОВ ТС АІК-ЕКО вперше лише 23.11.2017р. звернулося до позивача за первісним позовом з електронним листом щодо видачі довіреності на отримання дозволу на виконання будівельних робіт, тобто вже після закінчення передбаченого Календарним графіком терміну виконання будівельно-монтажних робіт. Доказів вирішення питання щодо отримання дозволу до початку виконання будівельних робіт відповідачем за зустрічним позовом не надано.

Що стосується строку позовної давності, то колегія зазначає наступне.

Згідно ст..ст. 256 258, 260 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); …

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу

Відповідно до ст..253, ч.ч.1, 5 ст.254 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При цьому колегія суддів завертає увагу, що розрахунок закінчення строку не ставиться в залежність від кількості днів в році (365 чи 366), а законодавцем чітко встановлено строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Тому посилання підрядника в апеляційній скарзі на те, що оскільки 2018 рік не високосний то днем спливу строку буде не 01.12.2018р., а 30.11.2018р. - 365 календарний день, є невірним та суперечить ЦК України.

Оскільки підрядник зобов?язаний був виконати 4-й та 5-й етапи робіт до 30.11.2017р., то відповідно до ст..253 ЦК України, перебіг річного строку позовної давності для стягнення неустойки починається з 01.12.2017р. і закінчується 01.12.2018р. А так як 01.12.2018р. є вихідним днем, то відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, днем закінчення строку є 03.12.2018р.

Отже господарський суд правильно дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Колегія суддів також не погоджується з тим, що застосування одночасно штрафу і неустойки є подвійним застосуванням відповідальності, що суперечить ст..61 Конституції.

Згідно ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями, згідно ч.1 ст.230 ГК України, у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Таким чином, Господарським кодексом України передбачена відповідальність за порушення зобов?язання у вигляді штрафної санкції (неустойка, штраф, пеня). Тобто штраф і неустойка не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Тому одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором штрафу та неустойки не суперечить статті 61 Конституції України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в частині застосування положень ст..551 ЦК України, ст..233 ГК України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч. 4 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як встановлено матеріалами справи, умовами договору передбачено виконання робіт та поставка обладнання виключно за кошти підрядника, з їх наступним відшкодуванням замовником з відстрочкою платежу.

Загальна сума договору складає 4 439 880 грн. Підрядником виконані проектні роботи на загальну суму 720 000 грн., поставлено обладнання, придбане за власні кошти на суму 2 419 694,40 грн., виконані будівельно-монтажні роботи на суму 399 169,20 грн. Загальна вартість робіт, за порушення строків виконання яких нараховані штрафні санкції складає 108 000 грн. (4-й етап 42 000 грн., 5-й етап 66 000 грн.).

При цьому позивачем за первісним позовом нараховані штрафні санкції на загальну суму 5 327 856 грн., що більше суми договору на 887 976 грн. та в 49 разів перевищує вартість невиконаних підрядником зобов?язань.

З цього виходить, що підрядник повинен повністю за свій рахунок виконати всі передбачені договором роботи, придбати обладнання, а замість отримання коштів від замовника за виконані роботи та поставлене обладнання повинен ще й сплатити йому грошові кошти в сумі 887 976 грн.

Однак така позиція на думку суду не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 та ч.ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив і межі здійснення цивільних прав, зазначивши, що при здійснені своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб…, не допускаються дії особи, що вчиняється з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.ч.2, 3 ст.13 ЦК України).

Вищий господарський суд України у справі № 904/4950/15, з посиланням на Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Статтею 233 ГК України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог ч.2 ст.13 ЦК України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б могли порушити права інших осіб.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов`язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом`якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов`язань.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов`язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

Як вже зазначалося, позивач просив стягнути з відповідача нараховані відповідно до п.14.6 договору штраф у розмірі 20% від загальної вартості за договором за порушення строків виконання 4-го етапу робіт у сумі 887 976 грн., та неустойку у розмірі 2% від загальної суми договору за кожен тиждень прострочення за порушення строків виконання 4-го та 5-го етапу робіт на суму 2 219 940 грн. за кожен етап. Загальна сума штрафних санкцій складає 5 327 856 грн.

Разом з тим, вартість невиконаних робіт, згідно додатку № 4 до договору становить 90 000 грн. (без ПДВ).

З урахуванням того, що порушенням строків виконання робіт збитків позивачу за первісним позовом не завдано (відсутні докази), сума штрафних санкцій є значно вищою (в 49 раз) за суму невиконаного зобов?язання то є очевидним, що стягнення заявлених штрафних санкцій суперечить критерію справедливості і позивач, заявляючи до стягнення таку суму штрафних санкцій, порушує принцип добросовісності, що полягає в зловживанні своїм правом, завдаючи шкоду підряднику, оскільки останній замість отримання плати за виконану роботу та поставлене обладнання (4 439 880 грн.) несе збитки на суму штрафних санкцій (5 327 856 грн.).

Отже для усунення явної неспіврозмірності між сумою штрафних санкцій та порушеним інтересом позивача, оскільки збитків йому не завдано, колегія вважає за необхідне зменшити суму штрафних санкцій до 100 000 грн., стягнувши 16 667 грн. штрафу та 83 333грн.неустойки.

З наведених підстав рішення господарського суду в частині первісного позову підлягає зміні, а апеляційна скарга ТОВ «ТС АІК-ЕКО» частковому задоволенню.

Що стосується зустрічного позову.

Предметом зустрічного позову є вимоги про стягнення з ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг (Замовника) 350т 843,57 грн. основного боргу за Договором на капітальну закупівлю № 1955 від 19.07.2017р. (що складається з 72 000,00 грн. заборгованості з оплати проектних робіт і 278 843,57 грн. заборгованості з оплати вартості обладнання), 10 320,80 грн. 3 % річних і 26 744,01 грн. втрат від інфляції.

Господарським судом позовні вимоги задоволенні в повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом не заперечує факту виконання проектних робіт та поставленого обладнання, але вважає, що строк оплати 10% вартості проектних робіт в сумі 72 000 грн. не наступив, та що у нього відсутній обов`язок сплати курсової різниці вартості поставленого обладнання.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи доведено та відповідачем за зустрічним позовом не оспорюється , що позивач за зустрічним позовом виконав всі три проміжні етапи першого етапу робіт за Договором проектні роботи загальною вартістю 720 000,00 грн.

Так в матеріалах справи наявні:

- Акт приймання виконаних робіт від 29.08.2017р., яким підтверджується факт виконання Підрядником та приймання Замовником етапу № 1.1: загальні технічні рішення, загальною вартістю 195000,00 грн.;

- Акт приймання виконаних робіт від 18.09.2017р., яким підтверджується факт виконання Підрядником та приймання Замовником етапу № 1.2: проектна документація, загальною вартістю 319200,00 грн.;

- Акт приймання виконаних робіт від 18.10.2017р., яким підтверджується факт виконання Підрядником та приймання Замовником етапу № 1.3: робоча документація, загальною вартістю 205800,00 грн.

Дані акти Замовником підписані без жодних зауважень та роботи оплачені частково на суму 648 000 грн. Заборгованість 72 000 грн.

Згідно п.п.3.1., 3.5. Договору, оплата за цим Договором здійснюється Замовником у строки визначені умовами оплати (Додаток № 3 до Договору), на підставі рахунка-фактури Підрядника, яка повинна містити юридичний номер Договору, номер SAP специфікації, номер SAP замовлення на закупівлю, номер Підрядника, під яким він зареєстрований в SAP.

Вартість Договору сплачується Замовником поетапно, згідно з Умовами оплати (Додаток 3 до Договору). Вартість Договору сплачується за умови належного та своєчасного виконання Підрядником його зобов`язань за цим Договором.

Пунктом 1 Додатку № 3 Умови оплати до Договору встановлено, що оплата за проектно-вишукувальні роботи проводиться поетапно:

90 % вартості етапу протягом 20 календарних днів від дати підписання актів виконаних робіт по даному етапу;

10 % протягом 20 календарних днів від дати підписання підсумкового акту здачі-приймання виконаних проектних робіт.

Відповідно до ч.4 ст.879 ЦК України, яка регулює відносини будівельного підряду, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

А згідно п.1 ч.1 ст. ст. 889 ЦК України, замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Оскільки умовами договору (п.п.3.1., 3.5. договору, п.1 Додатку № 3) передбачена кінцева оплата саме за проектні роботи в розмірі 10% протягом 20 календарних днів з моменту підписання підсумкового акту здачі-приймання виконання проектних робіт, а не робіт по об?єкту в цілому, і договором не передбачено умов, строків і порядку підписання підсумкового акту здачі-приймання виконання проектних робі, то колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що строк оплати за проектні роботи є таким, що настав після підписання останнього акту здачі приймання виконаних проектних робіт..

Посилання заявника апеляційної скарги на п.5.3 Договору, як на підставу своїх заперечень щодо настання строку оплати є недоречним, оскільки даним пунктом врегулювано порядок здійснення остаточного приймання робіт після попередньої прийомки і введення об?єкта в експлуатацію, а не строки оплати за проектно-вишукувальні роботи.

Що стосується курсової різниці, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4.5.1 4.5.4. Договору встановлено, що Підрядник у межах договірної ціни зобов`язується передати у встановлений в Договорі строк (строки) у власність Замовника устаткування, а Замовник зобов`язується прийняти устаткування і сплатити його вартість в розмірі та на умовах, визначених Договором.

Устаткування має бути поставлене Підрядником на склад Замовника, розташований за адресою: 50095, Україна, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1.

Підрядник зобов`язаний здійснити поставку устаткування у строки, терміни, викладені в Календарному графіку виконання Договору.

Кількість та номенклатура устаткування, яке підрядник зобов`язаний поставити за цим Договором, визначається сторонами у відповідній специфікації (Додаток 4а).

Згідно п. 2 Додатку № 3 Умови оплати до Договору, строк оплати за обладнання наступним чином: 90 % оплати від вартості кожної партії поставленого обладнання протягом 20 календарних днів від дати підписання акта приймання кожної партії поставленого обладнання; 5 % від вартості поставленого обладнання з відстрочкою платежу 45 календарних днів від дати підписання акта попереднього приймання і введення в експлуатацію об`єкта в цілому; 5 % після закінчення тестового періоду, який становить 360 днів і за умови успішної експлуатації об`єкта, що має підтверджуватися підписанням сторонами акту остаточного приймання.

В розділі Умови оплати зазначено, що сторони, керуючись положеннями статей 524, 533 ЦК України встановили еквівалент вартості імпортного обладнання (Додаток № 4а) у загальній сумі 1874081,30 грн. без ПДВ у іноземній валюті у сумі 64710,68 ЄВРО, розрахований по обмінному курсу опублікованому НБУ на дату 04.05.2017 у розмірі 28960928 гривень за 1,00 ЄВРО. Сторони погодили, що у разі зміни поточного обмінного курсу опублікованого НБУ більше ніж на +/- 10 % на дату оплати (гривні на ЄВРО) вартість імпортного обладнання та загальна сума Договору підлягає пропорційній зміні (у відповідності до встановленої сторонами формули). Така зміна буде відбуватися автоматично і не потребує додаткового узгодження сторін і буде обов`язковою для сторін (у тому числі для оплати Замовником). Також сторони узгодили, що оплата здійснюється наступним чином: при збільшені курсу, встановленого НБУ в останній робочий день, що передує дню оплати, у порівнянні із курсом, зазначеним у Договорі, оплата здійснюється без перерахунку зміни вартості обладнання з подальшою доплатою на підставі коригувального рахунку протягом 15 календарних днів з дати отримання Замовником коригувального рахунку.

Факт поставки обладнання не заперечується відповідачем за зустрічним позовом та підтверджується, підписаними сторонами:

- актом № 3 від 16.01.2018р. здачі-приймання обладнання на загальну суму 1 440 412,80 грн. і видатковою накладною № 3 від 16.01.2018р. на суму 1 440 412,80 грн.;

- актом № 2 від 26.01.2018р. здачі-приймання обладнання на загальну суму 979 281,60 грн. і видатковою накладною № 2 від 26.01.2018р. на суму 979 281,60 грн.

На оплату поставленого обладнання позивачем за зустрічним позовом Замовнику виставлялися рахунки-фактури № 3 від 16.01.2018р. і № 2 від 26.01.2018р., які останнім оплачені в розмірі 90 % від загальної вартості поставленого обладнання, що відповідає умовам п. 2 Додатку № 3 Умови оплати до Договору.

У зв`язку із збільшенням обмінного курсу НБУ на момент оплати поставленого обладнання у порівнянні із курсом, встановленим у Договорі, сторонами підписані Акт від 06.02.2018р. збільшення вартості обладнання (коригування ціни товару до видаткової накладної № 3 від 16.01.2018р. до Договору № 1955 від 19.07.2017р.) на суму 184 108,41 грн. та Акт від 22.02.2018р. збільшення вартості обладнання (коригування ціни товару до видаткової накладної № 2 від 26.01.2018р. до договору № 1955 від 19.07.2017) на суму 94735,16 грн.

На підставі підписаних актів про збільшення вартості обладнання, відповідачу за зустрічним позовом виставлені рахунки-коригування № 11 від 06.02.2018р. на суму 184 108,41 грн. і № 14 від 22.02.2018р. на суму 94 735,16 грн..

Проте, відповідачем за зустрічним позовом вказані рахунки-коригування у передбачений Договором строк не оплачені, у зв`язку із чим за ним рахується заборгованість з оплати вартості отриманого обладнання (за рахунок курсової різниці вартості) в розмірі 278843,57 грн. (184108,41 грн. + 94735,16 грн.). Дані рахунки не оплачені.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтями 524, ч.2 523 ЦК України встановлено, що . Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вже зазначалося, сторони в «Умовах оплати» встановили еквівалент вартості імпортного обладнання в іноземній валюті - Євро та порядок визначення вартості у разі зміни курсу на час платежу.

Факт імпортного походження обладнання, що передавалося Замовнику за видатковими накладними № 3 від 16.01.2018р. і № 2 від 26.01.2018р. та актами здачі-приймання обладнання № 3 від 16.01.2018р. і № 2 від 26.01.2018р. підтверджується податковими накладними, складеними та зареєстрованими ТОВ ТС АІК-ЕКО і отриманими ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг у системі М.Е.Doc. Заперечень щодо використання даних податкових накладних ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг не надано.

Крім того, за умовами п., п. 4.5.9, 4.5.15 Договору приймання устаткування за якістю та комплектністю здійснюється відповідно до стандартів, технічних умов, нормативно-технічної документації, а також супровідних документів Підрядника, що засвідчують якість та комплектність устаткування (складових частин), (технічних паспортів, сертифікатів тощо). Одночасно з устаткуванням (його складовими частинами) Підрядник зобов`язаний передати замовнику всі приналежності цього устаткування, а також всі належні до нього документи (технічні паспорти, сертифікати якості, інструкції з експлуатації, гарантійні листи, накладні тощо).

Відповідно до ст..666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідачем за зустрічним позовом товар не був повернутий, а був прийнятий, що свідчить про отримання всіх необхідних документів на товар, передбачених п.п.4.5.9., 4.5.15 Договору.

З урахуванням наведеного, господарський суд правильно дійшов висновку, що підписанням актів здачі-приймання обладнання № 3 від 16.01.2018р. та № 2 від 26.01.2018р. без жодних зауважень і претензій, а також актів про збільшення вартості обладнання від 06.02.2018р. та від 22.02.2018р., відповідач за зустрічним позовом фактично прийняв виконання Підрядником його зобов`язань щодо поставки устаткування та підтвердив факт імпортного походження такого обладнання.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Таким чином, за результатами перегляду справи з ТОВ «ТС АІК-ЕКО» на користь ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає стягненню штрафні санкції у сумі 100 000 грн. ( 16 667 грн. штрафу та 83 333 грн. неустойки), а з з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ТОВ «ТС АІК-ЕКО» 350 843 грн. 57 коп. основного боргу, 10 320 грн. 80 коп. 3 % річних, 26 744 грн. 01 коп. інфляційних витрат, а всього 387 908,38 грн.

Відповідно до ч.11 ст.238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

З урахуванням вимог даної статті підлягає стягненню з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ТОВ «ТС АІК-ЕКО» 287 908 грн. 38 коп.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.11 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З ТОВ «ТС АІК-ЕКО» на користь ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає стягненню 79 917грн. 84 коп. судового збору за подання позову.

З ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ТОВ «ТС АІК-ЕКО» підлягає стягненню 5 818 грн. 64 коп. судового збору за подання позову та 22 756 грн. 58 коп. за часткове задоволення апеляційної скарги.

З урахуванням вимог ч.11 ст.129 ГПК України зобов?язати сплатити (стягнути) ТОВ «ТС АІК-ЕКО» на користь ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 51 322 грн. 62 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, п.11 ст.129, п.11 ст. 238, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.04.2019р. у справі №908/2621/18 змінити в частині первісного позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО на користь Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг 16 667грн. 00коп. штрафу та 83 333грн. 00коп. неустойки, а всього 100 000грн. 00коп та судовий збір у сумі 79 917грн.84коп.

Рішення за зустрічним позовом залишити в силі.

Провести зустрічне зарахування та стягнути з Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО 287 908грн.38коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТС АІК-ЕКО на користь Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг судові витрати в сумі 51 322грн. 62коп.

Видачу наказу доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10.09.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов