УХВАЛА

про відмову у видачі наказу

м. Київ

05.09.2019Справа № 910/11956/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондаренко Г. П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Оіл 1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВАРЕС ГРУП» про стягнення 20 408, 86 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Оіл 1» (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВАРЕС ГРУП» (далі - боржник) про стягнення 20 408, 86 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із заяви, в її обґрунтування заявник зазначає, що ним та боржником був укладений договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 69 від 19.03.2019, відповідно до умов якого замовник (боржник) сплачує вартість (ціну) перевезення (провізну плату) на умовах 100 % попередньої оплати (до моменту фактичного перевезення). 17.05.2019 між сторонами було підписано акт надання послуг № 542 про фактичне перевезення вантажу на загальну суму 20 408, 86 грн. таким чином заявник зазначає, що термін розрахунків настав 17.05.2019, проте боржник за надані послуги розрахунку не провів.

Також заявник стверджує, що на момент подання заяви про видачу судового наказу вищезазначений договір не було розірвано або визнано недійсним у судовому порядку, відсутні докази відкладення/пролонгації або відмови від виконання зобов`язання за вказаним договором.

Суд, дослідивши подані матеріали зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.5 договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 69 від 19.03.2019 замовник сплачує вартість (ціну) перевезення (провізну плату) на умовах 100 % попередньої оплати (до моменту фактичного перевезення).

Як вбачається із наданих документів, а саме акту надання послуг від 17.05.2019 № 542 виконавець (стягувач) поставив вантаж замовнику (боржнику) 17.05.2019. Акт надання послуг був підписаний сторонами. Доказів попередньої оплати заявником надано не було.

Таким чином, сторонами було змінено умови договору, оскільки виконавець надав послуги з перевезення та доставив вантаж замовникові без здійснення останнім попередньої 100 % оплати, як було визначено договором.

Беручи до уваги вищевикладене, Суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки є достатні підстави вважати, що дані вимоги не є безспірними.

Крім того, Суд зазначає, що заявником нечітко визначено вимоги, оскільки в тексті заяви зазначено, що сума заборгованості становить 33 920, 86 грн, а в прохальній частині зазначено про стягнення 20 408, 86 грн.

Згідно з частини 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України Суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву про видачу судового наказу подано з порушеннями вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до статтей 12, 147, 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Оіл 1» у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Метексім Трейд» грошової заборгованості у сумі 20 408, 86 грн.

2. Згідно частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 05.09.2019 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г. П. Бондаренко