ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.09.2019 Справа № 910/6976/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., у судовому засіданні, розглянувши матеріали справи №910/6976/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром», м.Київ

до Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» (назва на дату подання позову Акціонерне товариство «КИЇВЕНЕРГО»), м. Курахове Донецької області,,

про стягнення заборгованості в розмірі 28 983,72 грн.,-

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізодром», звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю робіт №278/31-6 від 25 липня 2016 року у розмірі 28 983,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані недобросовісним виконанням відповідачем умов Договору про закупівлю робіт № 278/31-16 від 25 липня 2016 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 24 582, 62 грн. та виникли підстави для нарахування 3 % річних та інфляційних витрат.

9 серпня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву від 07.08.2019р., згідно з яким останній просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили рішення у справі 910/11009/18 між тими самими сторонами про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 року справа передана за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 15.07.2019 року господарським судом Донецької області порушено провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату та час проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач змінив повне та скорочене найменування. Станом на 12.09.2019 за кодом ЄДРОПОУ 00131305 значиться Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО" (дані про реєстрацію змін до установчих документів внесені 09.08.2019). Відтак, має місце зміна найменування юридичної особи, яке не може бути не враховано судом при прийнятті рішення.

У відповідності до ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та сторонами не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки їх повноважних представників в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.202 ГПК України без явки сторін за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2016 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізодром» укладено договір № 278/31-16 про закупівлю робіт, відповідно до умов якого,підрядник зобов`язується в строк до 30.12.2016 року за завданням замовника на свій ризик та своїми силами виконати передбачені цим договором роботи, а саме: реконструкцію вузлів обліку витрат природного газу на змінному перепаді тиску котельні «Московська-2» на пров. Коломиївському, 5-А та котельні «Санаторній ім. 1-го Травня» на вул. Лісовій, 28 (п.п. 1.1, 1.2, 5.1 договору).

Згідно п. 3.1 договору визначена договірна ціна (додаток 2 до договору) з урахуванням вихідних даних (додаток 1 до договору) та становить 248 055,15 грн з ПДВ.

Вартість матеріальних ресурсів та устаткування (обладнання), відповідно до договірної ціни та кошторисної документації до неї (додаток 2 до договору) становить 169 389,89 грн. з ПДВ (п. 3.1.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору замовник перераховує на поточний рахунок підрядника кошти в розмірі 100% від вартості матеріальних ресурсів та устаткування (обладнання), які зазначені у п.3.4 договору, в сумі 169 389,89 грн. протягом 15-ти календарних днів з моменту визначення джерела фінансування.

Згідно з п. 4.4 договору проміжні платежі за виконані будівельно-монтажні роботи у відповідному місяці проводяться замовником після підписання сторонами актів за формою КБ-2в та КБ-3 у розмірі 80% від суми, зазначеній у довідці КБ-3, з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів від дня підписання замовником таких актів.

Відповідно до п. 4.5 договору остаточний розрахунок за договором проводиться замовником після завершення всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об`єкта в експлуатацію, а також усунення всіх недоробок в процесі приймання виконаних робіт (у разі необхідності) з відтермінуванням платежу 30 календарних днів. При невиконанні однієї з перерахованих умов остаточний розрахунок не проводиться до усунення підрядником зауважень замовника .

Відповідно до п. 6.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; приймати виконані роботи згідно з актами КБ-2в та КБ-3 у разі відсутності зауважень щодо якості виконаних робіт та відповідності їх умовам договору; забезпечити своєчасне фінансування виконаних робіт відповідно до умов цього договору на підставі наданих підрядником та підписаних замовником актів КБ-2в та довідок КБ-3 за умови відсутності зауважень та претензій до якості виконаних підрядником робіт.

16.11.2017 року сторонами договору були підписані довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3), акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) на суму 29 055,78 грн., акт вартості устаткування підрядника на суму 74 978,40 грн., акт приймання-передавання змонтованого обладнання на суму 49 099,99 грн., акт здавання-приймання наданих послуг на суму 7 032,00 грн., акт здавання-приймання наданих послуг на суму 5 330,40 грн., акт здавання-приймання наданих послуг на суму 6 516,53 грн.

30.08.2017 року сторонами підписаний акт про перевірку вузла обліку газу по пров. Коломиївському , 5-А, та встановлено, що він приданий для комерційного обліку природного газу та визначені зауваження, які необхідно усунути.

В межах справи № 910/6976/19 позивач просить стягнути з відповідача основну суму заборгованості за договором в сумі 24 582,62 грн. , 3 % річних в сумі 1 062,78 грн., інфляційні витрати в сумі 3 338,32 гривень.

До матеріалів справи позивачем також надано рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/11009/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 25 952,51 грн. в якості заборгованості за договором № 278/31-16 від 25.07.2016 року, з яких 24 582,62 грн. основна заборгованість за договором, 484,92 грн. - 3 % річних та 884,97 грн. - інфляційні витрати.

Судом встановлено, що в межах справи № 910/11009/18 , позивач звернувся з позовом до відповідача в серпні 2018 року. Рішенням господарського суду міста Києва від 10 грудня 2018 року по справі № 910/11009/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 25 952, 51 грн.

Виходячи зі змісту рішення, позовні вимоги ґрунтувались на невиконанні відповідачем умов п. 4.5. Договору № 278/31-16 від 25 липня 2016 року стосовно проведення остаточного розрахунку за виконані роботи. Під час судового провадження позивачем не було надано доказів завершення ним всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об`єкта в експлуатацію, доказів прийняття замовником закінченої роботи, що свідчить про остаточну здачу робіт та обов`язок відповідача остаточно розрахуватися з позивачем за Договором, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13 березня 2019 року зазначене рішення залишено без змін. Зі змісту постанови вбачається, що ТОВ «Ізодром», заперечуючи проти рішення суду першої інстанції, надав додаткові докази, а саме акт від 30.08.2017 року, який не був прийнятий в межах апеляційного провадження на підставі ст. 269 ГПК України.

З`ясувавши підстави та предмет позову у справі № 910/11009/18 та у справі 910/6976/19 суд зазначає, що вони є тотожними.

Позивач, не заперечуючи тотожність вимог, посилається на те, що в межах справи № 910/11009/18 не розглядався додатковий доказ, а саме акт від 30.08.2017 року, який від вважає самостійною підставою позову. Таким чином, на його думку, позов в межах справи № 910/6976/19 є позовом, якій має відмінні поставі від підстав, які були покладені в основу позову по справі № 910/11009/18.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином доказами є дані, якими підтверджуються обставини справи, тобто підстави позову.

Суд зазначає, що позивач помилково трактує поняття «підстава позову», адже підстава позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які у свою чергу повинні бути нормативно мотивовані та обґрунтовані відповідними доказами у розумінні приписів чинного господарського процесуального права.

Підставою позову як у справі № 910/11009/18 , так і у справі № 910/6976/19 є невиконання відповідачем зобов`язань щодо остаточного розрахунку за роботи, які були виконані позивачем в межах договору № 278/31-16 (п. 4.5).

Тобто, акт від 30 серпня 2017 року може бути доказом недобросовісного виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним Договором, але цей доказ не змінює обставин, якими було обґрунтовано позовну заяву по справі № 910/11009/18 та у справі 910/6976/19.

Такий підхід, на погляд суду, забезпечує реалізацію принципу правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав та який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

В умовах наявності рішення по справі № 910/11009/18, в якому досліджувалися ті ж самі обставини, прийняття в межах справи № 910/6976/19 нових доказів на підтвердження тих самих обставин та прийняття з цього приводу нового рішення, ставить під сумнів рішення по первісній справі та нівелює домінацію принципу правової визначеності. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинам і лише в межах справи № 910/11009/18.

Як зазначає позивач та підтверджує у відзиві відповідач, в межах справи № 910/11009/18 розглядалися ті ж самі вимоги що і у справі 910/6976/19, а саме заборгованість за договором 24 582,62 грн., 484,92 грн. - 3 % річних та 884,97 грн.- інфляційні витрати.

Враховуючи твердження позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що спір щодо стягнення основної заборгованості за договором № 278/31-16 в сумі 24 582,62 грн., 484,92 грн. - 3 % річних та 884,97 грн. інфляційних витрат вже був розглянутий іншим судом між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1. ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо судом буде встановлено, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене вище, провадження у справі № 910/6976/19 в частині стягнення 24 582,62 грн., 484,92 грн. 3 % річних та 884,97 грн. інфляційних витрат, підлягає закриттю.

Стосовно стягнення 3% річних та інфляційних витрат, які не були предметом розгляду в межах справи № 910/11009/18, суд зазначає наступне.

За змістом Договору, який є обов`язковим для виконання сторонами, проміжні платежі за виконані будівельно-монтажні роботи у відповідному місяці проводяться відповідачем після підписання сторонами актів за формою КБ-2в та КБ-3 у розмірі 80% від суми, зазначеній у довідці КБ-3, з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів від дня підписання замовником таких актів, а остаточний розрахунок за Договором проводиться відповідачем після завершення всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об`єкта в експлуатацію, а також усунення всіх недоробок в процесі приймання виконаних робіт (у разі необхідності) з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів.

Відповідно до п.6.3.15, 6.3.16 Договору позивач зобов`язаний: передати відповідачу закінчені роботи (закінчений будівництвом об`єкт) в порядку передбаченому чинним законодавством України, брати участь спільно із замовником у роботі приймальної комісії із приймання закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію; після закінчення робіт за договором передати замовнику відповідно до чинних нормативних документів України виконавчу документацію, акти прихованих робіт, протоколи випробувань, паспорти та сертифікати на використані матеріали і обладнання та інші документи компетенції підрядника, необхідні для здачі закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію.

При цьому, виконанням всього комплексу робіт за Договором, виходячи з його умов, слід вважати виконання робіт з реконструкції вузлів обліку витрат природного газу на змінному перепаді тиску котельні «Московська-2» на пров. Коломиївському, 5-А та котельні «Санаторній ім. 1-го Травня» на вул. Лісовій, 28.

Надані позивачем документи, у тому числі акт від 30.08.2017 року, свідчать про виконання ним лише частини з комплексу робіт, а саме, робіт за об`єктом - котельня «Московська-2» на пров. Коломиївському, 5 а , що не може вважатися належним доказом виконання всього комплексу робіт за Договором.

Виходячи зі змісту акту від 30.08.2017 року, вбачається, що він стосується перевірки вузла обліку газу по пров. Коломиївському , 5 а, та свідчить про виконання монтажу вузла обліку газу; встановлення на свої місця ліній № 1 та 2; виконання перевірки параметрів датчиків на лініях 1 та 2; встановлення факту невідповідності даних в акті експертизи монтажу вузла № 2 ; необхідності до пуску газу надання свідоцтва про відповідність технічному регламенту та усунення зауважень зазначених у п. 4 акту; опломбування обладнання та встановлення, що вузол обліку газу придатний для комерційного обліку газу.

Позивачем не надано доказів та обґрунтувань відносно виконання робі або відмови від виконання робіт, або припинення зобов`язань за договором в частині реконструкції вузлів обліку витрат природного газу на змінному перепаді тиску котельні «Санаторній ім. 1-го Травня» на вул. Лісовій, 28т.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що в межах справи № 910/6976/19 позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту завершення робіт , передбачених п. 1.2 договору (реконструкція вузлів обліку витрат природного газу на змінному перепаді тиску котельні «Московська-2» на пров. Коломиївському, 5-А та котельні «Санаторній ім. 1-го Травня» на вул. Лісовій, 28), надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об`єкта в експлуатацію, доказів прийняття відповідачем закінченої роботи, що свідчить про остаточну здачу роботи та обов`язок відповідача остаточно розрахуватися з позивачем за договором.

Отже, відсутність доказів настання обставин, які зумовлюють виникнення права позивача на остаточний розрахунок за договором № 278/31-16, нівелює права позивача у справі № 910/6976/19 на стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, які не були предметом позову у справі № 910/11009/18.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволені вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 577,86 грн. та інфляційних витрат в сумі 2453,35 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про закриття провадження, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі закриття (припинення) провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Таким чином, суд звертає увагу позивача, що судовий збір в сумі 1 720,06 грн. за клопотанням останнього буде повернутий з державного бюджету.

В іншої частині витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» до Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю робіт №278/31-6 від 25 липня 2016 року в частині стягнення заборгованості за договором в сумі 24 582,62 грн., 484,92 грн. - 3 % річних та 884,97 грн. інфляційних витрат.

2. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» до Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» про стягнення 3% річних в сумі 577,86 грн. та інфляційних витрат в сумі 2453,35 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

У судовому засіданні 12.09.2019 року складено та підписано повний текст рішення.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).