ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2097/19
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Ісак Д.П.

за участю:

від Житлово-будівельного кооперативу „Комфорт": Томашевський Р.М. (довіреність);

від Житлово-будівельного кооперативу „Дача Ковалевського": Окунєва О.М. (керівник);

від ОСОБА_1: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Житлово-будівельного кооперативу „Комфорт" (65033, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 4, 6-й кілометр Овідіопольської дороги);

до відповідачів: 1. Житлово-будівельного кооперативу „Дача Ковалевського" (65083, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, буд. 69-Б); 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );

про визнання недійсними рішення та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 23.07.2019р. позивач - Житлово-будівельний кооператив „Комфорт" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою вх. ГСОО №2151/19 до відповідачів - Житлово-будівельного кооперативу „Дача Ковалевського" та ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати недійсними рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу „Комфорт", оформлених протоколом № 6 від 10.07.2016р. та № 7 від 18.07.2016р. та витребувати у ОСОБА_2 із чужого незаконного володіння на користь Житлово-будівельного кооперативу „Комфорт", земельну ділянку загальною площею: 0,0434, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:44:003:0109.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається, зокрема, на те, що він є власником спірного майна, яке неправомірно вибуло з його володіння, оскільки ЖБК „Дача Ковалевського" не мало права відчужувати спірну земельну ділянку, оскільки рішення про передачу ЖБК „Дача Ковалевського" спірної земельної ділянки ніколи не приймалось позивачем, а протокол №6 від 10.07.2016 року є підробленим та сфальсифікованим. Водночас, позивач стверджує, що загальні збори, які відбувались 10.07.2016р. та 18.07.2016р. були сфальсифіковані та проведенні в порушення порядку проведення загальних зборів членів кооперативу, які передбачені статутом ЖБК „Комфорт" та ЗУ „Про кооперацію". За таких обставин, позивач вважає, що оскаржувані рішення мають бути визнанні судом недійсними, а спірна земельна ділянка в порядку ст. 388 ЦК України має бути витребувана на його користь із чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 25.07.2019 року, за даним позовом судом було відкрито провадження у справі №916/2097/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 05.08.2019 року судом за заявою позивача, в порядку ст.ст. 136-137, 140 Господарського процесуального кодексу України, було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , а саме на земельну ділянку загальною площею 0,0434 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:44:003:0109 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

19.08.2019 року до суду від ЖБК „Дача Ковалевського" надійшов відзив на позовну заяву вх. ГСОО №16549/19, згідно якого, зокрема, відповідач-1 просить суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

21.08.2019 року до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву вх. ГСОО №16549/19, згідно якого, зокрема, відповідач-2 просить суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, відповідач-2 обґрунтовує свою позицію тим, що він є законним власником спірного майна та відповідна земельна ділянка належить йому на праві приватної власності. Водночас відповідач-2 наполягає, що господарські стосунки з позивачем він не веде.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вимог ЖБК „Комфорт" заявлених до ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на наступне.

У відповідності до ст. 2 Господарського кодексу України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Господарського кодексу України, не є предметом регулювання цього Кодексу: майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України; земельні, гірничі, лісові та водні відносини, відносини щодо використання й охорони рослинного і тваринного світу, територій та об`єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря; трудові відносини; фінансові відносини за участі суб`єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів; адміністративні та інші відносини управління за участі суб`єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання; відносини за участю суб`єктів господарювання, що виникають у процесі виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

При цьому, підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

З огляду на викладене, подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Так, під час вирішення питання щодо відкриття провадження у даній справі, судом 25.07.2019 року було здійснено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого встановлено, що у відповідному реєстрі міститься запис від 28.07.2017 року за номером 0014218 про державну реєстрацію Андрусик Олега Григоровича, як фізичної особи-підприємця.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, згідно свідоцтва про право власності серії АК №932764 від 28.07.2014 року (індексний номер: 24835036) об`єкт нерухомості, земельна ділянка, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :44:003:0109 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0434 га належав ЖБК „Комфорт" (а.с. 53).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.07.2016 року було внесено запис щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянкою (номер запису про право власності 15410715) за ЖБК кооператив „Дача Ковалевського" із зазначенням підстав виникнення права власності: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 12.07.2016, видавник: ЖБК „Комфорт" та ЖБК „Дача Ковалевського"; протокол, серія та номер: 6, виданий 10.07.2016р., видавник: ЖБК „Комфорт".

В подальшому, спірна земельна ділянка була набута ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, серія та номер: 1562, виданий 01.06.2018, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М., про що внесені відповідні відомості до державного реєстру.

Так, із змісту зазначеного вище договору, який був укладений вже на момент набуття ОСОБА_2 статусу фізичної особи-підприємця, вбачається, що спірна земельна ділянка була придбана ОСОБА_2 в особисту приватну власність із цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З поданої позивачем позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог заявлених до відповідача-2 є витребування у ОСОБА_2 із чужого незаконного володіння на користь Житлово-будівельного кооперативу „Комфорт", земельну ділянку загальною площею: 0,0434, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:44:003:0109, а до ЖБК „Дача Ковалевського" - визнання недійсними рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу „Комфорт", оформлених протоколом № 6 від 10.07.2016р. та № 7 від 18.07.2016р.

Положеннями ч. 4 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, ч. 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи в разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Отже, зміст наведених норм свідчить про те, що порушення правил об`єднання позовних вимог, якщо суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи не роз`єднає позовні вимоги, є підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд, серед іншого вирішує питання про об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог.

При цьому, за приписами ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2 , як до фізичної особи, а не особи, яка здійснює підприємницьку діяльність, за відсутності доказів, з яких суд міг дійти висновку, що спірне майно використовується відповідачем у підприємницькій діяльності, суд дійшов висновку що спірні правовідносини стосуються встановлення обставин порушення прав позивача даною особою, за якою зареєстровано наразі право власності на відповідне майно та вирішення питань щодо правомірності укладення цивільно-правового договору, які обов`язково постають перед судом, незалежно від того, заявив позивач вимогу щодо оскарження відповідного договору, а тому такі вимоги позивача мають цивільно-правовий характер, в зв`язку з чим підлягають вирішенню за правилами цивільного судочинства, враховуючи суб`єктний склад сторін.

Приймаючи до уваги вищевикладене, користуючись правом передбаченим положеннями ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість роз`єднання позовних вимог ЖБК „Комфорт" у справі №916/2097/19 окремо щодо кожного з відповідачів, при цьому, суд враховуючи, що ОСОБА_2 у спірних правовідносинах є фізичною особою, а також, що спір відносно даного відповідача не містить ознак корпоративного спору, з огляду на зміст статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України, суд, з метою економії процесуального часу, вважає за доцільне одночасно закрити провадження у справі у відповідній частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі позовні вимоги не підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні від 04.09.2019р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, та повідомлено, що повний текст ухвали буде складено 09.09.2019 року.

Керуючись ч. 1 ст. 20, п.1 ч.1 ст.231, ст.ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі №916/2097/19 за позовом: Житлово-будівельного кооперативу „Комфорт" до відповідачів: Житлово-будівельного кооперативу „Дача Ковалевського" та ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення та витребування майна закрити в частині витребування у ОСОБА_2 із чужого незаконного володіння на користь Житлово-будівельного кооперативу „Комфорт", земельної ділянки загальною площею: 0,0434 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №:44:003:0109.

2.Роз`яснити Житлово-будівельному кооперативу „Комфорт", що даний спір віднесено до юрисдикції місцевого районного суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набрала законної сили 04.09.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09.09.2019 року

Суддя Ю.М. Невінгловська