ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/7961/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М. - головуючий, Вронська Г.О., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:

позивача - Крапівцева О.О.,

відповідача - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Мельниченко І.Ф.

від 06.12.2018 та

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів Чус О.В., Коваль Л.А., Кузнецов В.О.

від 24.06.2019

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "САВТОР" (Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБІ - Скелябудінвест")

про розірвання договору підряду та стягнення збитків в сумі 231438,48 грн,

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 29.08.2019 № 29.3-02/2155 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 904/7961/17 у зв`язку із відпусткою судді Стратієнко Л.В.

Згідно із витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 29.08.2019 для розгляду справи № 904/7961/17 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у наступному складі: головуючий - Губенко Н.М., судді: Вронська Г.О., Кролевець О.А.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБІ - Скелябудінвест" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "САВТОР") про розірвання договору підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016 та стягнення збитків у розмірі 231438,48 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, оскільки не приступив до виконання зазначених в договорі підряду робіт, що є підставою для розірвання договору в судовому порядку відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. При цьому, позивачем зазначено, що збитки складаються із коштів, які були ним перераховані відповідачу на підставі договору підряду у якості попередньої оплати.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

18.10.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБИ-Скелябудінвест" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "САВТОР") було укладено договір підряду № 20-10/16-СБИ.

Відповідно до пункту 2.1 договору, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик , власними силами та способами виконати роботи з облаштування зовнішніх мереж водопроводу та каналізації на об`єкти, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т. Петровського, буд. 31.

В пункті 15.1 договору сторони встановили, що даний договір вважається укладеним та вступає в силу з моменту підписання його сторонами з використанням електронного цифрового підпису та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по діючому договору.

Відповідно до пункту 3.1 договору підрядник приступає до робіт протягом 3-х робочих днів з моменту укладення даного договору та зобов`язується виконати роботи не пізніше 30.11.2016.

Згідно із пунктом 4.1 договору договірна ціна встановлюється твердою та складає всього 438418,65 грн, в тому числі ПДВ 20% - 73069,78 грн. Розрахунок договірної ціни наведено в додатках № 1, № 2, які є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна включає в себе: - обладнання зовнішнього водопроводу на суму 114233,46 грн, в тому числі ПДВ 20% - 19038,91 грн, додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору; - обладнання зовнішньої каналізації на суму 324185,19 грн, в тому числі ПДВ 20% - 54030,87 грн, додаток № 2, який є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна фіксується на весь період дії договору та включає всі додаткові витрати.

Відповідно до пункту 5.1 договору оплата по даному договору здійснюється шляхом перерахування замовником на розрахунковий рахунок підрядника безготівкових розрахунків в наступному порядку: - попередня оплата у розмірі 231438,48 грн, в тому числі ПДВ 20% - 38573,08 грн по даному договору здійснюється замовником в національній валюті України протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку від підрядника; - кінцевий розрахунок здійснюється по факту протягом 20 банківських днів з моменту передачі сертифікатів на матеріали, надання рахунку з податковою накладною та виконавчою зйомкою мереж з печаткою ГКП "Земград" - "Придатно", та підписання уповноваженими представниками трьох сторін наступних документів: акта приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат по формі КБ-3, актів на приховані роботи, актів технічної готовності мереж. Розрахунок за роботи може здійснюватися частинами (по мірі виконання робіт) на підставі зазначених вище документів, підписаними уповноваженими представниками обох сторін.

Згідно із пунктом 9.4 договору приймання-здача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт обома сторонами договору. Відповідно роботи вважаються виконаними підрядником та прийняті замовником з моменту підписання уповноваженими представниками двох сторін відповідного акта приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних робіт та витрат по формі КБ-3, та актів на приховані роботи (у випадку наявності прихованих робіт).

В пункті 9.5 договору сторони передбачили, що замовник має право не приймати виконані роботи у випадку виявлення відхилень від узгодженого ППР, будівельних норм та правил, умов договору.

У випадку мотивованої відмови замовника від приймання робіт, складається двосторонній акт виявлених дефектів, допущених з вини підрядника та які усуваються за його рахунок (пункт 9.6 договору).

В пункті 14.3 договору сторони встановили, що замовник може розірвати договір в односторонньому порядку, якщо підрядник зі своєї вини: - не приступив до виконання робіт протягом 5 календарних днів з моменту закінчення строку, узгодженого в пункті 3.1 договору; - допустив прострочку виконання робіт від передбаченого графіком на 10 календарних днів; - виконав роботи з суттєвими недоліками та не забезпечив їх усунення у визначений в акті виявлених недоліків строк.

Позивачем було здійснено перерахування відповідачу попередньої оплати в сумі 231438,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням № G1121U0FSP tr. VB68G1121U0FSP 1 від 21.11.2016.

15.12.2016 між позивачем та відповідачем підписано акт приймання виконаних робіт за грудень 2016 року, які виконані на підставі договору підряду № 20-10/16-СБИ від 18.10.2016. Вказаний акт не містить жодних зауважень замовника до виконаних робіт та підписаний представником банку без заперечень.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2019, відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що:

- договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін, тому предметом судового дослідження у справі мало бути: чи мала місце одностороння відмова замовника від договору, чи був повідомлений підрядник про цю відмову, чи оплачена замовником виконана підрядником частина робіт, які правові підстави існують для неповернення підрядником замовнику частини авансу, що перевищує вартість виконаних ним за договором робіт;

- роботи за договором підряду виконані відповідачем та прийняті позивачем без зауважень, відтак відсутні підстави, встановлені пунктом 14.3 договору, для односторонньої відмови від нього, тому й вимоги позивача щодо розірвання договору підряду не підлягають задоволенню;

- вимога щодо стягнення збитків у розмірі 231438,48 грн є похідною від першої позовної вимоги, яка також не підлягає задоволенню.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2019 у даній справі, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

- відповідачем не надано проектно-кошторисної документації, на підставі якої останній, згідно із пунктом 8.1 договору підряду, повинен був виконати роботи;

- суди розглянули даний позов формально, без з`ясування фактичних обставин справи;

- судами попередніх інстанцій, в порушення вимог частини 4 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, не надано належної оцінки діям відповідача, який ухилився від участі в експертизі;

- місцевим та апеляційним господарськими судами не враховано, що відповідно до умов договору підряду роботи вважаються виконаними підрядником та прийняті замовником з моменту підписання уповноваженими представниками двох сторін не лише акта приймання виконаних підрядних робіт, а й довідки про вартість виконаних робіт та витрат по формі КБ-3, та актів на приховані роботи (у випадку наявності прихованих робіт).

6. Доводи інших учасників справи

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав, що відповідно до частини 3 статті 295 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судових рішень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8. Джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

У частині 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Положеннями статті 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частинами першою і другою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Згідно із частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи у випадку якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Згідно із статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що в пункті 14.3 договору підряду сторони встановили, що замовник може розірвати договір в односторонньому порядку, якщо підрядник зі своєї вини: - не приступив до виконання робіт протягом 5 календарних днів з моменту закінчення строку, узгодженого в пункті 3.1 договору; - допустив прострочку виконання робіт від передбаченого графіком на 10 календарних днів; - виконав роботи з суттєвими недоліками та не забезпечив їх усунення у визначений в акті виявлених недоліків строк.

Звертаючись із даним позовом позивач просив розірвати договір підряду у судовому порядку на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України у зв`язку із істотним порушення відповідачем договору підряду - невиконанням робіт передбачених договором.

Відмовляючи у позові суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що роботи за договором підряду виконані відповідачем та прийняті позивачем без зауважень, що підтверджується актом приймання виконаних робіт за грудень 2016 року від 15.12.2016.

Відповідно до даного акта вартість виконаних робіт складає 292886,11 грн.

Водночас, частиною 1 статті 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін (частини 2, 3 статті 844 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.1 договору підряду передбачено, що договірна ціна встановлюється твердою та складає всього 438418,65 грн, в тому числі ПДВ 20% - 73069,78 грн. Розрахунок договірної ціни наведено в додатках № 1, № 2, які є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна включає в себе: - обладнання зовнішнього водопроводу на суму 114233,46 грн, в тому числі ПДВ 20% - 19038,91 грн, додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору; - обладнання зовнішньої каналізації на суму 324185,19 грн, в тому числі ПДВ 20% - 54030,87 грн, додаток № 2, який є невід`ємною частиною договору. Договірна ціна фіксується на весь період дії договору та включає всі додаткові витрати.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшовши висновку, що роботи за договором підряду виконані відповідачем, не врахували те, що договірна ціна робіт за договором, розрахунок яких наведено в додатках № 1та № 2 до договору, складає 438418,65 грн, в той час як відповідно до наданого позивачем акта виконаних робіт їх вартість складає 292886,11 грн, тобто вартість виконаних робіт зазначених в акті є значно меншою за тверду ціну встановлену договором. При цьому, судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання щодо відповідності робіт зазначених в акті виконаних робіт, переліку робіт погоджених сторонами в додатках № 1 та № 2 до договору.

З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій про те, що роботи за договором підряду виконані відповідачем є передчасним.

Крім того, згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із частиною 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в мотивувальній частині рішення суду зазначається серед іншого, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Позивач, заперечуючи факт виконання відповідачем робіт за договором, звертав увагу судів попередніх інстанцій на те, що відповідно до пункту 9.4 договору підряду роботи вважаються виконаними відповідачем та прийняті позивачем з моменту підписання: акта приймання виконаних підрядних робіт, довідки про вартість виконаних робіт та витрат по формі КБ-3, та актів на приховані роботи (у випадку наявності прихованих робіт), а не лише акта виконаних робіт. Крім того, позивач зазначав, що згідно із пунктом 9.4.1 договору відповідач після виконання робіт надає позивачу виконавчу зйомку мереж з печаткою ГПК "Земград" - "Придатно", акт технічної готовності мереж, за актом приймання-передачі, чого відповідачем зроблено не було. Позивач також зазначав, що відповідачем не надано проектно-кошторисної документації, відповідно до якої він повинен був виконувати роботи згідно із пунктом 8.1 договору.

Однак, суди попередніх інстанцій не надали оцінки даним аргументам позивача, та не навели мотиви їх відхилення, що в свою чергу суперечить положенням статей 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставним висновок апеляційного господарського суду про те, що акт виконаних робіт є правочином на який розповсюджуються положення статті 204 Цивільного кодексу України, оскільки даний акт посвідчує лише факт виконання умов договору, та не є домовленістю сторін щодо встановлення (зміни, припинення) відповідних прав і обов`язків, чи їх частини.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій зазначаючи про те, що статутом позивача, в редакції, яка діяла станом на 15.12.2016, підтверджується наявність повноважень у першого заступника голови правління - керівника корпоративного VIP - бізнесу Яценко В.О. на підписання акта виконаних робіт, на зазначили якими саме положеннями статуту першому заступнику голови правління надано таке право. В той час як, позивач заперечує наявність таких повноважень.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 25.10.2017 у даній справі було призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1. Чи відповідає склад та обсяги фактично виконаних робіт на об`єкті Ж/К на пр. Івана Мазепи, 31 (пр. Петровського, 31) в м. Дніпро складу та обсягам робіт, які зазначені у акті приймання виконаних робіт № СБИ00220/2 від 15.12.2016? 2. Чи відповідають фактично виконані роботи на об`єкті Ж/К на пр. Івана Мазепи, 31 (пр. Петровського, 31) в м. Дніпро проектній документації та вимогам будівельних норм та правил?

15.06.2018 від судового експерта до суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому експерт просив: - забезпечити прибуття експерта та надати безперешкодний доступ до об`єкта дослідження 10.07.2018 з 10.00 години за адресою: м. Дніпро, пр. Івана Мазепи, 31 (пр. Петровського, 31); - забезпечити присутність при дослідженні всіх зацікавлених сторін.

Ухвалою суду першої інстанції від 18.06.2018 у даній справі задоволено клопотання експерта про надання об`єкта для дослідження. Повідомлено сторони про проведення експертного дослідження об`єкта, яке буде проводиться 10.07.2018 з 10.00 год. за адресою: м. Дніпро, пр. Івана Мазепи, 31 (пр. Петровського, 31). Зобов`язано позивача - Публічне акціонерне товариство комерційного банку "Приватбанк" 10.07.2018 з 10.00 години забезпечити експерту доступ до об`єкта розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Івана Мазепи, 31 (пр. Петровського, 31). Забезпечено прибуття експерта та безперешкодний доступ до об`єкта дослідження. Зобов`язано сторони забезпечити присутність при дослідженні їх законних представників.

20.08.2018 судовим експертом надано до суду першої інстанції повідомлення № 5411-17 про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи, яке мотивовано тим, що представники відповідача, які проводили роботи, що відображені в акті виконаних робіт № СБИ00220/2 від 15.12.2016, на дослідження не з`явилися. При цьому, у повідомлені зазначено, що присутні представники позивача не змогли надати пояснення де саме проводилися роботи.

Частиною 4 статті 102 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції взагалі не досліджував причини невиконання відповідачем вимог ухвали суду першої інстанції від 18.06.2018 щодо забезпечення присутності при експертному дослідженні законного представника відповідача. Водночас, його неявка стала, у тому числі, підставою для подання судовим експертом повідомлення № 5411-17 про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи.

З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій належним чином не з`ясовано й не перевірено усіх обставин справи та пов`язаних з ними доказів, що є порушенням вимог статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин Касаційний господарський суд вважає за необхідне касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" задовольнити частково, оскаржувані рішення суду першої інстанцій та постанову суду апеляційної інстанції у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, здійснити належну перевірку доказами обставин, зазначених у цій постанові, надати цим доказам та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону.

10. Судові витрати

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат здійснюється за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2019 у справі № 904/7961/17 скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді Г.О. Вронська

О.А. Кролевець