ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа№ 911/1615/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 03.09.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.05.2019 (повний текст складено 10.06.2019)

у справі № 911/1615/15 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України»

до Приватно-орендної агрофірми «Україна»

про визнання недійсними актів

В С Т А Н О В И В :

Державне сільськогосподарське підприємство «Головний селекційний центр України» (відповідач, стягувач) 29.03.2019 звернувся до Господарського суду Київської області із заявою №б/н від 27.03.2019 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, у якій він просить суд визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання та поновити пропущений строк для пред`явлення наказу №911/1615/15 від 29.12.2015 до виконання.

В обґрунтування своєї заяви відповідач (стягувач) зазначав, що наказ Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 не пред`являвся ним до виконання у зв`язку із самостійним врегулюванням питання виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 та наказу Господарського суду Київської області, виданого від 29.12.2015 у справі №911/1615/15, на підставі заяви б/н від 04.11.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, направленої позивачу (боржнику), згідно якої відповідач (стягувач) провів зарахування зустрічних однорідних вимог із позивачем (боржником), у тому числі грошових вимог за наказом Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015, і яку лише 06.02.2019 у відповідності до постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 у справі №911/128/17 визнано недійсною у судовому порядку, а пред`явлення відповідачем (стягувачем) наказу Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 до виконання до вказаного моменту призвело б до подвійного стягнення присудженої суми.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2019 (повний текст складено 10.06.2019) заяву б/н від 27.03.2019 (вх. №6278/19 від 29.03.2019) Приватно-орендної агрофірми «Україна» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання задоволено.

Поновлено Приватно-орендній агрофірмі «Україна» (ідентифікаційний код 03756327) пропущений строк для пред`явлення наказу Господарського суду Київської області від 29.12.2015 у справі №911/1615/15 до виконання - до 26.10.2021.

Ухвала суду мотивована тим, що за наслідками прийняття та набрання чинності

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 строк пред`явлення наказу Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 до виконання становив до 26.10.2018. Судом визнано поважними причини пропуску відповідачем (стягувачем) строку для пред`явлення наказу до виконання, і відповідно обставини щодо поважності причин пропуску відповідачем (стягувачем) строку для пред`явлення наказу до виконання, викладені у заяві б/н від 27.03.2019 відповідача (стягувача) - ПОА «Україна», оскільки такі обставини були підтверджені належними та допустимими доказами у процесі розгляду заяви.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, 22.06.2019 (про що свідчить відмітка на конверті), Державне сільськогосподарське підприємство «Головний селекційний центр України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі №911/1615/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Приватно-орендної агрофірми «Україна» б/н від 27.03.2019 про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання у справі №911/1615/15 відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» зводяться до того, що відповідачем (стягувачем) не доведено поважності причин пропуску строку на подачу судового наказу до виконання.

Скаржник у апеляційній скарзі посилається на положення статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як стверджує апелянт, з метою поновлення строку на подання наказу Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 до виконання відповідач мав би звернутись до суду із відповідною заявою у строк до 26.10.2016. Однак, стягувач не звертався до суду із такою заявою та причин нездійснення таких дій суду не повідомив. Водночас, стягувачем не надано ніяких обґрунтувань та належних доказів щодо переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Скаржник наголошує, що у своїй заяві №б/н від 27.03.2019 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання стягувач посилався на єдину поважну причину пропуску строку, а саме, що 04.11.2016 на адресу ДСП «ГСЦУ» заявник направив заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої вважав, що 6 699,00 грн. судового збору у справі №911/1615/15 згідно з наказом господарського суду від 29.12.2015 зараховані зустрічними однорідними вимогами. Однак, зі змісту постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 у справі №911/128/17 за позовом Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» до Приватно-орендної агрофірми «Україна» про визнання недійсною заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 04.11.2016 вбачається, що у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог не йшлося про 6 699,00 грн. за наказом Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015.

Усе вищевказане, на думку скаржника, свідчить про відсутність будь-яких підстав для поновлення пропущеного строку на пред`явлення спірного наказу до виконання.

У апеляційній скарзі апелянтом також викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 30.05.2019, оскільки ухвала суду першої інстанції була отримано позивачем 15.06.2019 (що підтверджується витягом з сайту Укрпошти), а тому апелянт має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 апеляційну скаргу Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі №911/1615/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 поновлено Державному сільськогосподарському підприємству «Головний селекційний центр України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі №911/1615/15, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі №910/1615/15, призначено справу до розгляду на 03.09.2019.

24.07.2019 від стягувача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив суд залишити апеляційну скаргу боржника без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

У судове засідання 03.09.2019 з`явилися представники стягувача та боржника.

Представник боржника у судовому засіданні просив суд задовольнити апеляційну скаргу, оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Приватно-орендної агрофірми «Україна» б/н від 27.03.2019 про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання у справі №911/1615/15 відмовити.

Представник стягувача у судовому засіданні просив суд залишити апеляційну скаргу боржника без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

У судовому засіданні 03.09.2019 судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 30.05.2019 у даній справі та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» з огляду на наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.08.2015 (суддя Подоляк Ю. В.) у справі №911/1615/15 за позовом ДСП «Головний селекційний центр України» до ПОА «Україна» про визнання недійсними актів позов задоволено повністю та вирішено визнати недійсними укладені між ДСП «Головний селекційний центр України» та ПОА «Україна» акти заліку взаємних вимог від 06.01.2001 №1 на загальну суму 448 218,34 грн., від 04.01.2001 №1/1 на суму 732 442, 40 грн., від 25.01.2011 №2 на суму 312 625,50 грн., від 01.03.2011 на суму 274 116, 80 грн., від 28.03.2011 №4 на суму 90 000 грн.; стягнути з ПОА «Україна» на користь ДСП «Головний селекційний центр України» 6 090, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2015 у справі №911/1615/15 скасовано і прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову повністю, а також вирішено стягнути з ДСП «Головний селекційний центр України» на користь ПОА «Україна» 6 699, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі №911/1615/15 залишено без змін.

29.12.2015 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015, яка набрала законної сили 26.10.2015, Господарським судом Київської області було видано відповідний наказ про стягнення з ДСП «Головний селекційний центр України» на користь ПОА «Україна» 6 699, 00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги із строком пред`явлення до виконання до 26.10.2016.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 115 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, відповідно до чинного законодавства України судові рішення виконуються у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 115, частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Як зазначено у мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі статті 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Враховуючи зазначене, відповідно до вимог Конституції України рішення суду у справі №911/1615/15, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Законом України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №901-VIII від 23.12.2015, чинній на момент видачі наказу суду від 29.12.2015 №911/1615/15, було встановлено строк для пред`явлення до виконання наказу суду, виданого на виконання судового рішення, в один рік з дня, наступного за днем набрання рішенням суду законної сили (частини 1, 2 статті 22 цього Закону).

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (частини 1, 2 статті 12 цього Закону).

Приписами пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 та строк пред`явлення яких до виконання не сплив станом на 05.10.2016.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наказ суду на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі №911/1615/15 про стягнення з позивача 6 699,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги було видано місцевим судом 29.12.2015 із встановленням строку пред`явлення його відповідачем до виконання до 26.10.2016.

Відтак, на момент набрання чинності 05.10.2016 Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 строк пред`явлення наказу суду від 29.12.2015 на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі №911/1615/15 не сплив, а тому до спірних правовідносин підлягали переважному застосуванню приписи пункту 5 ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 та положення статті 12 зазначеного Закону.

Вищевказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною, зокрема, у його постановах від 02.05.2018 у справі №5016/149/2011 (17/6), від 06.06.2018 у справі №910/7155/14, від 28.12.2018 у справі №910/11424/15.

Отже, виходячи із вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 та за наслідками і після набрання ними чинності, строк пред`явлення наказу №911/1615/15 від 29.12.2015, виданого Господарським судом Київської області, до виконання становив до 26.10.2018.

З огляду на встановлене, заперечення скаржника із приводу того, що відповідач мав би звернутись до суду із відповідною заявою про поновлення строку на подання наказу Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 до виконання у строк до 26.10.2016, надати докази на підтвердження переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, є безпідставними.

Відповідно до статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Колегією суддів встановлено, що відповідач (стягувач), звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, зазначає, що наказ Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 не пред`являвся ним до виконання у зв`язку із самостійним врегулюванням питання виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 та наказу господарського суду Київської області, виданого від 29.12.2015 у справі № 911/1615/15, на підставі заяви б/н від 04.11.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, направленої позивачу (боржнику), згідно якої відповідач (стягувач) провів зарахування зустрічних однорідних вимог із позивачем (боржником), у тому числі грошових вимог за наказом Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015, і яку лише 06.02.2019 у відповідності до постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 у справі №911/128/17 визнано недійсною у судовому порядку, а пред`явлення відповідачем (стягувачем) наказу Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 до виконання до вказаного моменту призвело б до подвійного стягнення присудженої суми.

Суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 329 Господарського процесуального кодексу України, погоджується із висновками суду першої інстанції, яким визнано поважними причини пропуску відповідачем (стягувачем) строку для пред`явлення наказу до виконання, оскільки за обставин направлення відповідачем (стягувачем) вищевказаної заяви б/н від 04.11.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог на адресу позивача (боржника), згідно якої відповідач (стягувач) провів зарахування зустрічних однорідних вимог із позивачем (боржником), у тому числі грошових вимог за наказом Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 - виключалась можливість пред`явлення відповідачем, як добросовісним стягувачем, наказу Господарського суду Київської області №911/1615/15 від 29.12.2015 до виконання до моменту визнання недійсною у судовому порядку вищевказаної заяви б/н від 04.11.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, так як обов`язок позивача (боржника) щодо сплати грошових коштів за наказом Господарського суду Київської області № 911/1615/15 від 29.12.2015 було припинено і це призвело б до подвійного стягнення з позивача (боржника) присудженої суми.

Судом при цьому відхиляються заперечення скаржника щодо факту зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви б/н від 04.11.2016 відповідача (стягувача) про зарахування зустрічних однорідних вимог через те, що у вказаній заяві зазначено про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно іншого наказу Господарського суду Київської області про примусове виконання судового рішення №911/615/15 від 29.12.2015 на суму 6 699,00 грн., оскільки інший наказ господарського суду Київської області від 29.12.2015 про примусове виконання судового рішення на суму 6 699,00 грн., який би мав відношення до ДСП «Головний селекційний центр України» та ПОА «Україна», не видавався, а невірний номер справи - №911/615/15, на переконання колегії суддів, у такій заяві є лише технічною помилкою.

У даному контексті судом також взяті до уваги пояснення стягувача із приводу того, що позивач (боржник) з моменту і після отримання заяви б/н від 04.11.2016 відповідача (стягувача) про зарахування зустрічних однорідних вимог та у процесі розгляду справи №911/128/17 за позовом ДСП «Головний селекційний центр України» до ПОА «України» про визнання недійсною заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог з цих підстав не заперечував проти вищевказаної заяви.

При цьому, доводи апеляційної скарги боржника, який посилається на іншу оцінку вищевказаних обставин справи у постанові Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 у справі №911/128/17, колегією суддів при розгляді заяви у даній справі до уваги не приймаються, оскільки у даному випадку судом надано юридичну оцінку фактичним обставинам справи залежно від предмету доказування і правових норм, що регулюють питання поновлення строку пред`явлення наказу до виконання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та те, що судом визнано поважними причини пропуску відповідачем (стягувачем) строку для пред`явлення наказу до виконання, і відповідно обставини щодо поважності причин пропуску відповідачем (стягувачем) строку для пред`явлення наказу до виконання, викладені у заяві б/н від 27.03.2019 відповідача (стягувача) - ПОА «Україна», були підтверджені належними та допустимими доказами у процесі розгляду заяви, заява відповідача (стягувача) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у даній справі є обґрунтованою та такою, що була правомірно задоволена судом першої інстанції, а сам строк пред`явлення наказу до виконання поновлено на новий строк із встановленням строку пред`явлення наказу до виконання до 26.10.2021.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена ухвала суду від 30.05.2019 є обґрунтованою та постановлена відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» є безпідставними та спростовуються вищенаведеними обставинами справи та правовими нормами.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного сільськогосподарського підприємства «Головний селекційний центр України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у справі №911/1615/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у справі №911/1615/15 залишити без змін.

Матеріали справи №911/1615/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.09.2019.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко