РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.09.2019Справа № 910/6121/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Українського фонду підтримки підприємництва (01011, м.Київ, вул.Арсенальна, буд. 9/11, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`яний сервіс" (02094, м.Київ, бульвар Верховної Ради, 27, кв. 55 , )

про стягнення 129 870,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Український фонд підтримки підприємництва звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом, про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`яний сервіс" 129 870,47 грн. заборгованості за кредитом по договору мікрокредитування № 24-12 від 12.12.2012.

Ухвалою суду від 17.05.2019 позов залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

11.07.2019 позивач подав документи на виконання ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6121/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строк на подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень проти спрощеного позовного провадження.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 15.07.2019 була надіслана позивачу та відповідачу на адреси, зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте повернена з адреси відповідача до суду із зазначенням причини повернення "за закінченням встановленого строку зберігання". Відомостей щодо зміни місцезнаходження відповідача суду не надано. Позивач отримав ухвалу суду 05.08.2019.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач письмового відзиву на позов не надав.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2012 між Українським фондом підтримки підприємництва (Фонд за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`яний Сервіс» (позичальник) було укладено договір №24-12 про мікрокредитування (надалі - договір), відповідно до умов якого фонд зобов`язується надати бюджетні кошти (далі - мікрокредит) позичальнику в сумі 250 000,00 грн., а позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням та сплатити відсотки на рівні 1,5 облікової ставки НБУ, а саме 11,25% річних і повернути мікрокредит у визначений цим договором строк (п. 1.1.).

Відповідно до п. 1.2. договору, мікрокредит надається згідно з рішенням Конкурсної комісії (протокол № 5 від 23 квітня 2013 року) для розвитку підприємства з різання, оброблення декоративного та будівельного каменю.

При цьому, за умовами п.2.1 договору, на забезпечення виконання зобов`язання позичальника укладається договір застави, об`єктом договору застави є рухоме майно та обладнання, вартістю 428 400,00 грн. з ПДВ.

Згідно із пп. 3.2.1. п. 3.2 договору, Фонд зобов`язаний перерахувати зазначену в договорі суму мікрокредиту на поточний рахунок позичальника, відкритий у банківській установі.

У відповідності до умов договору, позичальник зобов`язаний: використати кошти на зазначені у договорі цілі відповідно до плану використання коштів (додаток 1 до цього договору), який є невід`ємною частиною цього договору (пп. 3.4.1 п. 3.4.); повернути кошти мікрокредиту на рахунок Фонду, відкритий у УДКСУ у Печерському районі міста Києва. ГУ ДКСУ у місті Києві, п/р № НОМЕР_1, МФО 820019, згідно з встановленим графіком (додаток 2 до цього договору); щомісяця до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем внести 50 відсотків плати за користування мікрокредитом на рахунок Фонду відкритий у УДКСУ у Печерському районі міста Києва. ГУ ДКСУ у місті Києві, п/р №НОМЕР_1, МФО 820019 та 50 відсотків плати за користування мікрокредитом - на рахунок Фонду, відкритий у УДКСУ у Печерському районі міста Києва ГУ ДКСУ у місті Києві, п/р № НОМЕР_1 , МФО 820019. Відсотки за користування мікрокредитом нараховуються від дати фактичного перерахування коштів Державною казначейською службою України і до дня, що передує моменту їх зарахуванню на рахунок Фонду, відкритий у територіальному органі Казначейства. При цьому розрахунок відсотків за користування мікрокредитом здійснюється щомісячно з першого по останнє число поточного місяця за фактичну кількість календарних днів користування мікрокредитом (або його частиною) із розрахункової кількості днів у році 365 днів (п. 3.4.4. п. 3.4.).

Відповідно до додатку № 2 до договору сторонами було встановлено Графік повернення коштів мікрокредиту у строк з 4 кварталу 2012 по 4 квартал 2015.

Додатковою угодою №1 від 27.03.2013 до договору, сторони домовились внести зміни до договору про мікрокредитування та викласти у наступній редакції пункт 3.4.4., відповідно до якого позичальник зобов`язаний щомісяця до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем внести 50 відсотків плати за користування мікрокредитом на рахунок Фонду відкритий у УДКСУ у Печерському районі міста Києва, ГУ ДКСУ у місті Києві, п/р №НОМЕР_1, МФО 820019 та 50 відсотків плати за користування мікрокредитом - на рахунок Фонду, відкритий у УДКСУ у Печерському районі міста Києва, ГУ ДКСУ у місті Києві, п/р № НОМЕР_2, МФО 820019. Відсотки за користування мікрокредитом нараховуються від дати фактичного перерахування коштів Державною казначейською службою України і до дня, що передує моменту їх зарахуванню на рахунок Фонду, відкритий у територіальному органі Казначейства. При цьому розрахунок відсотків за користування мікрокредитом здійснюється щомісячно з першого по останнє число поточного місяця за фактичну кількість календарних днів користування мікрокредитом (або його частиною) із розрахункової кількості днів у році 365 днів.

Додатковою угодою № 2 від 26.03.2013 Графік повернення мікрокредиту було викладено у новій редакції: зокрема повернення коштів у сумі 328 946,44 грн., з яких: 250 000,00 грн. основної суми кредиту та 78 946,44 грн. відсотків здійснюється у період з квітня 2013 по квітень 2016.

Додатковими угодами № 3 від 04.06.2013, № 4 від 08.01.2014 сторони внесли зміни до порядку повернення коштів, зокрема у зв`язку із зміною банківського рахунку Фонду.

Пунктом 4.1. договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до повного повернення позичальником коштів мікрокредиту та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених цим договором.

Мікрокредит надається позичальнику строком на 36 (тридцять шість) місяців, з відстрочкою виплати основного боргу на 12 (дванадцять) місяців (п. 4.2. договору).

На виконання умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 250 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача за 10.04.2013 та копією платіжного доручення № 4 від 04.04.2013 на суму 250 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем не взятих на себе зобов`язань за договором №24-12 про мікрокредитування від 14.12.2012 щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки, що передбачені умовами кредитного договору.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача становить 129 870,47 грн., з яких: 120 000,00 грн. боргу за кредитом, 9870,47 грн. пені.

Проаналізувавши договірні відносини сторін та надані докази, норми чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, судом встановлено, що укладений між сторонами у справі договір № 24-12 від 14.12.2012 за своєю правовою природою є кредитним договором, який є підставою для виникнення у його сторін прав та обов`язків, визначених цим договором.

В силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наявними в матеріалах справи матеріалами підтверджується надання позивачем відповідачу кредитних коштів у сумі 250 000,00 грн. та часткове їх повернення у сумі 130 000, 00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до договору №24-12 про мікрокредитування від 14.12.2012, сторони погодили, що мікрокредит надається позичальнику строком на 36 (тридцять шість) місяців, з відстрочкою виплати основного боргу на 12 (дванадцять) місяців (п. 4.2. договору).

Таким чином, строк повернення кредитних коштів, враховуючи їх отримання 10.04.2013 відповідно до відмітки банку, настав 10.05.2016.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів повернення відповідачем суми 120 000,00 грн. основної заборгованості по кредиту, у т.ч. у визначені строки з урахуванням відстрочення повернення, суду не надано.

Враховуючи викладене, за відсутності доказів повернення кредитних коштів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення 120 000,00 грн. основної заборгованості.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.2. договору, за несвоєчасне повернення коштів мікрокредиту та сплату відсотків позичальник сплачує Фонду пеню за кожний день прострочення платежу, яка обчислюється від суми простроченого боргу у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який обчислюється пеня.

Позивачем нараховано 9870,47 грн. пені за прострочення оплати кожного чергового платежу згідно Графіку (загальний період з 31.03.2016 по 31.10.2016), які задовольняються судом в межах поданого розрахунку на заявлені суми.

Відповідач контррозрахунку суми позову, доказів на підтвердження наявності підстав звільнення його від відповідальності за невиконання зобов`язань по договору, не надав.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно положень ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч вказаним вимогам, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення його від обов`язку повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування та відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кам`яний сервіс" (02094, м.Київ, бульвар Верховної Ради, 27, кв. 55 , ) на користь Українського фонду підтримки підприємництва (01011, м.Київ, вул. Арсенальна, 9/11, ) 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 9870 (дев`ять тисяч вісімсот сімдесят) грн. 47 коп. пені, 1948 (одну тисячу дев`ятсот сорок вісім) грн. 06 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак