ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року м.Дніпро Справа № 908/29/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя: Чус О.В.

судді: Кузнецов В.О., Вечірко І.О.

секретар судового засідання Кисельов Є.О.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019, повне рішення складено 29.05.2019, суддя Мірошниченко М.В., у справі № 908/29/19

за позовом Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя,

до відповідача Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)" , смт. Кам`яне

про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Запорізькій області звернулась до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)» про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 287 797,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення екологічною інспекцією перевірки в період з 23.11.2017 по 24.11.2017 встановлено, що відповідач в період 2014-2017 здійснював господарську діяльність по скиданню забруднюючих речовин зі зворотними водами у річку без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням вимог природоохоронного законодавства ст. ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України. За результатами перевірки складена постанова про адміністративне правопорушення, яка у судовому порядку не оскаржувалась та за якою була сплачена сума штрафу. Відповідно до Методики розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища і ядерної безпеки України від 20.07.2009 за № 389, позивач розрахував загальну суму збитків, заподіяних державі відповідачем, яка становить 287 797,00 грн. Для вирішення питання у добровільному порядку позивач 20.02.2018 направив відповідачу претензію з розрахунком розміру шкоди, однак відповідач відповідь не надав, збитки не сплатив.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 у справі №908/29/19 позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)» шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 287 797 грн. та судовий збір 4316,96 грн.

Задовольняючи позов суд дійшов висновку про доведення факту порушення відповідачем водного законодавства та заподіяння шкоди, також доведено розмір шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між ними. Суд зазначив, що відповідач не надав суду дозвіл на спеціальне водокористування в період 2014-2017 років та не надав доказів сплати позивачу шкоди у розмірі 287 797,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права щодо не вірно досліджених доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована наступними доводами:

- позивач провів позапланову перевірку незаконно, без дозволу на її проведення Державної регуляторної служби України, внаслідок чого складені незаконні документи: акт, припис, протокол та постанова про адміністративне правопорушення, які в подальшому стали доказами винуватості відповідача у цій справі та які, на думку апелянта, є недопустимими доказами в силу статті 62 Конституції України;

- суд залишив поза увагою позицію відповідача про відсутність в його діях завданої шкоди природному середовищу, крім того позивач неправильно розрахував завдану шкоду, в підтвердження чого відповідач надав Висновок комісійної судової інженерно-екологічної експертизи №22656/22657 від 26.06.2018, яким досліджувалось питання № 15 щодо правильності розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам внаслідок аварійного або самовільного скиду забруднюючих речовин;

- суд не взяв до уваги те, що позивач протиправно включив до розрахунку завданої шкоди інформацію про використання відповідачем води за 2017 рік, яка йому не надавалась згідно листа Запорізького регіонального управління водних ресурсів №90177 від 25.01.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, необґрунтованими та помилковими, заснованими на неправильному розумінні і застосуванні норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін як таке, що прийняте при повному дослідженні всіх обставин справи, яким надана правильна юридична оцінка. Позивач у відзиві пояснив, що зміст висновку комісійної судової інженерної експертизи свідчить про очевидну невідповідність висновків апелянта про відсутність порушень в його діях та відсутність шкоди, завданої діями відповідача навколишньому природному середовищу, наведеним у висновку. Більше того, висновок експертизи повністю підтверджує правильність здійсненого позивачем розрахунку розміру відшкодування збитків, стягнення яких є предметом позову. Розрахунок і включення до позовних вимог збитків 2017 року ґрунтуються на даних державної звітності за 2017 рік, поданої відповідачем до Запорізького регіонального управління водних ресурсів 12.01.2018. Проведення позивачем позапланової перевірки відбулось з урахуванням частини другої статті 7 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою була призупинена дія, зокрема, другого речення абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо здійснення позапланового заходу виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади. Вказане положення закону апелянт не врахував.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області на підставі наказу від 22.11.2017 № 500 та направлення від 22.11.2017 № 432, в період з 23.11.2017 по 24.11.2017 проведена позапланова перевірка Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)» стосовно додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Позапланова перевірка підприємства відповідача здійснена на підставі звернення від 03.11.2017 громадянина ОСОБА_1 на Урядову «гарячу» лінію 1545 про порушення вимог природоохоронного законодавства у частині охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів, використання та охорони земель, поводження з відходами; та на підставі листа Державної екологічної інспекції України від 08.11.2017 вих. №2/3-10-6931 з вимогою здійснити перевірку інформації, викладеної у зверненні.

У зверненні громадянина ОСОБА_1 зазначено, що впродовж останніх п`яти років на території Вільнянського району Запорізької області склалася критична ситуація з порушення екологічних норм, що виражається у забрудненні річки Мокра Московка, прилеглих земель та ґрунтових вод рідкими побутовими відходами, які утворюються в результаті діяльності установ виконання покарань (№ 101 та № 11), що знаходяться у смт.Кам`яне Вільнянського району Запорізької області.

За результатами проведеної позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області було складено Акт від 24.11.2017 без номера.

У перевірці брали участь представники позивача та представники відповідача: тимчасово виконуючий обов`язки директора ОСОБА_2 та начальник відділення соціально-психологічної служби Пупирьов Є.О.

Акт від 24.11.2017 підписано зі сторони відповідача без зауважень та заперечень.

Примірник акту отримано тимчасово виконуючим обов`язки директора підприємства відповідача - Бражніковим ОСОБА_3 .

Перевіркою встановлено порушення ст. ст. 44, 70 Водного кодексу України у вигляді скидання зворотних вод у водний об`єкт (р. Мокра Московка) без дозволу на спеціальне водокористування та без затверджених нормативів ГДС забруднюючих речовин.

Акт відповідачем не оскаржено.

Крім того, 23.11.2017 Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області складено протокол про адміністративне правопорушення № 007329, яким зафіксовано порушення посадовою особою ДП «Підприємство ДКВСУ (№ 101)» ОСОБА_2 . ст. 44 Водного кодексу України, тобто здійснення скидання зворотних вод у водний об`єкт (р. Мокра Московка) без дозволу на спеціальне водокористування. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода, яка буде розрахована.

Протокол підписаний посадовою особою ДП «Підприємство ДКВСУ (№ 101)» без зауважень та заперечень, нею викладені пояснення, відповідно до яких порушник згоден вживати заходів по отриманню дозволу. Екземпляр протоколу вручений останньому під підпис.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 24.11.2017 за №000739/01/03 Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області визнано тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Підприємство ДКВСУ (№ 101)» ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 48 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. Штраф у розмірі 136,00 грн. ОСОБА_2 сплатив 07.12.2017.

01.12.2017 Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області винесено припис № 03/057-ПЗ, яким, зокрема, приписано ДП «Підприємство ДКВСУ (№ 101)» отримати дозвіл на спеціальне водокористування відповідно до ст. 44 Водного кодексу України у термін до 28.02.2018 р. Припис до виконання прийняв т.в.о. директора ДП «Підприємство ДКВСУ (№101)» ОСОБА_2 .

25.01.2018 листом вих. № 0177 Запорізьке регіональне управління водних ресурсів на запит Державної екологічної інспекції у Запорізькій області надало інформацію про використання водних ресурсів відповідачем за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, складеної за даними звітності № 2ТП-водгосп (річна) за 2014, 2015 та 2016 роки, наданої водокористувачем (відповідачем у справі). Також у листі зазначено, що інформацію про використання води у 2017 році управління зможе надати тільки після прийому та обробки даних звіту підприємства відповідача.

Дані звітності № 2ТП-водгосп (річна) за 2017 рік про використання водних ресурсів подані відповідачем до Запорізького регіонального управління водних ресурсів 12.01.2018.

20.02.2018 позивач направив відповідачу претензію № 13, в якій запропонував добровільно сплатити шкоду, заподіяну державі в розмірі 287 797,00 грн., до претензії був доданий розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок аварійного або самовільного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами.

Відповідно до п.7.3 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за № 767/16783), Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області розраховано суму збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок аварійного або самовільного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами через відсутність дозволу на спеціальне водокористування, яка становить 287 797,00 грн.

Відповідач отримання претензії не заперечив, добровільно шкоду, заподіяну державі, спричиненої внаслідок скидання забруднюючих речовин зі зворотними водами у річку без дозволу на спеціальне водокористування, в розмірі 287 797,00 грн. не сплатив, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом.

Отже, предметом позову є стягнення шкоди в розмірі 287 797,00 грн., заподіяної державі, внаслідок скидання забруднюючих речовин зі зворотними водами у річку без дозволу на спеціальне водокористування.

Досліджуючи питання про законність проведення позапланової перевірки, з якою не погоджується апелянт та з прийнятими документами за результатами такої перевірки: актом, приписом, протоколом, постановою, нарахуванням розміру шкоди, заподіяної скиданням забруднюючих речовин зі зворотними водами у річку без дозволу на спеціальне водокористування, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 № 454/2011 (чинного на момент проведення перевірки) визначено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно Положення «Про Державну екологічну інспекцію у Запорізькій області» Державна екологічна інспекція у Запорізькій області (далі Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується. Повноваження Інспекції поширюються на територію Запорізької області, за винятком території та об`єктів, віднесених до зони діяльності Державної Азовської морської екологічної інспекції. До функцій Інспекції відноситься розрахунок розміру шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належить до її компетенції.

Отже, контролюючим органом з боку держави у сфері охорони навколишнього природного середовища в даному випадку є Державна екологічна інспекція у Запорізькій області, яка провела позапланову перевірку підприємства відповідача на підставі листа Державної екологічної інспекції України від 08.11.2017 вих. №2/3-10-6931 з вимогою здійснити перевірку інформації, викладеної у зверненні фізичної особи ОСОБА_1 від 03.11.2017 на Урядову «гарячу» лінію 1545 про порушення відповідачем екологічних норм, що виражається у забрудненні річки Мокра Московка, прилеглих земель та ґрунтових вод рідкими побутовими відходами, які утворюються в результаті діяльності установ виконання покарань.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» позаплановий захід здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу (абзац п`ятий частини першої).

Посилаючись на вищевказану норму закону апелянт вважає, що позапланова перевірка була проведена позивачем з порушенням вимог закону та без погодження з центральним органом виконавчої влади.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта помилковими та відхиляє їх, оскільки частиною другою статті 7 Прикінцевих положень Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (чинного на час перевірки), передбачено, що на час дії мораторію на здійснення заходів державного нагляду (контролю) суб`єктів господарювання призупинити дію, зокрема, другого речення абзацу п`ятого частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції на час проведення перевірки) згідно з яким, зокрема, позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Враховуючи те, що підставою проведення позивачем позапланової перевірки про дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища є звернення фізичної особи гр. ОСОБА_1 про порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства на Урядову «гарячу» лінію 1545 та відповідний лист Державної екологічної інспекції України від 08.11.2017 вих. №2/3-10-6931, направлений позивачу з вимогою здійснити перевірку інформації, викладеної у зверненні та враховуючи те, що на час проведення позапланової перевірки в період з 23.11.2017 по 24.11.2017 вищевказаним Законом було призупинено обов`язкове погодження центральним органом виконавчої влади проведення позапланового заходу за зверненням фізичної особи про порушення, що спричинили шкоду навколишньому природному середовищу, колегія суддів погоджується з доводами позивача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу про відсутність порушення позивачем норм вищезазначеного закону щодо проведення позапланової перевірки без погодження з центральним органом виконавчої влади, необхідність отримання якого Законом була призупинена.

Отже, колегією суддів встановлено, що позапланова перевірка проведена позивачем на законних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведення позапланової перевірки складено Акт від 24.11.2017 про скидання відповідачем зворотних вод у водний об`єкт (р.Мокра Московка) без дозволу на спеціальне водокористування та без затверджених нормативів ГДС забруднюючих речовин, що порушує правові норми Водного кодексу України.

Акт підписано представником відповідача без зауважень та заперечень.

Акт про порушення відповідачем не оскаржено.

Зі змісту Акту від 24.11.2017 вбачається, що ДП «Підприємство Кам`янська виправна колонія № 101» надано дозвіл на спеціальне водокористування № Укр.-5594/Зап терміном дії з 15.04.2011 по 31.12.2013. Відповідно до договорів про надання послуг з додатковими угодами до них, укладених між ДП «Підприємство ДКВСУ (№ 101)» та Державною установою «Кам`янська виправна колонія (№ 101)», останньому надаються послуги з водовідведення господарсько-побутових стічних вод по каналізаційним колекторам на очисні споруди біологічної очистки ДП «Підприємство ДКВСУ (№ 101)».

В акті зазначено, що на час перевірки очисні споруди не працюють та відключені від мережі електропостачання. Водовідведення господарсько-побутових стічних вод здійснюється без очистки самопливом у водний об`єкт - р. Мокра Московка.

У зв`язку з відсутністю у відповідача дозволу на спеціальне водокористування у вигляді скидання зворотних вод у водний об`єкт - р. Мокра Московка, складено Акт від 24.11.2017, яким встановлено порушення відповідачем ст. ст. 44, 70 Водного кодексу України.

Відповідно до статті 1 Водного кодексу України водокористуванням є використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів).

За приписами ст. 46 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Частинами першою та другою ст. 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Пунктом дев`ятим частиною першою ст. 44 Водного кодексу України зобов`язано водокористувачів здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Частинами першою, другою та двадцять першою ст. 49 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин.

За приписами, наведеними частиною першою ст. 70 Водного кодексу України скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Відповідно до частини першої ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність дозволу на спеціальне водокористування в період з січня 2014 по грудень (включно) 2017 відповідач суду не надав, що свідчить про самовільне, безлімітне скидання підприємством відповідача протягом чотирьох років стічних вод у водний об`єкт - річку.

За приписами пункту 6 частини третьої ст. 110 Водного кодексу України відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Згідно ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, частинами першою та другою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування деліктної відповідальності необхідною умовою є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: (1) протиправна поведінка особи; (2) наявність шкоди; (3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; (4) вина завдавача шкоди.

Причому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою та шкодою.

Водночас на заподіювача шкоди покладається обов`язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди.

Відповідач у справі посилається на відсутність його вини у завданні шкоди природному середовищу, втім, доказів в підтвердження таких доводів суду не надав.

За викладених обставин, дії відповідача по безлімітному скиданню протягом чотирьох років стічних вод у річку без дозволу відповідного органу на спеціальне водокористування, вважаються самовільним водокористуванням.

Посилання апелянта щодо невідповідності здійсненого позивачем розрахунку, неправомірне включення до розрахунку водокористування за 2017 рік та ненадання судом першої інстанції оцінки позиції відповідача, викладеній у відзиві на позовну заяву, колегією суддів відхиляються, як безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи копіями державної звітності підприємства відповідача, поданої до Запорізького регіонального управління водних ресурсів, про використання води за 2014, 2015 , 2016, 2017 роки.

Колегія суддів звертає увагу на приписи пункту 5.6. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389, якою унормовано, що у разі відсутності у фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб дозволу на спеціальне водокористування маса наднормативного скиду забруднюючих речовин (Мі - маса наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами у формулі розрахунку екологічних збитків) може визначатися на підставі даних державної звітності.

За приписами 2.2. Методики факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт із зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб та розрахунковим методом.

Розрахунок розміру збитків, заподіяних річці внаслідок самовільного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами, здійснено позивачем згідно п. 7.3 Методики та визнається судом правильним.

В мотивувальній частині рішення, господарський суд повно та всебічно розглянув та надав, на думку колегії суддів, правильну оцінку посиланню відповідача на Висновок комісійної судової інженерно-екологічної експертизи № 22656/22657, складений 26.09.2018 щодо розрахунку завданої шкоди.

Зі змісту висновку експерта, здійсненого в межах кримінального провадження №0000506, вбачається, що підтвердити масу наднормативних скидів забруднюючих речовин у водний об`єкт неможливо, відповідно, підтвердити «Розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам (крім морських вод) внаслідок аварійного або самовільного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами» по п`ятнадцятому питанню не надається за можливе.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, оскільки не спростовує складений позивачем розрахунок розміру відшкодування збитків та не свідчить про відсутність порушень в діях відповідача та відсутність шкоди, завданої такими діями навколишньому природному середовищу.

Відтак, заперечення відповідача з приводу розрахунку позивачем розміру збитків, спростовані вищенаведеними нормами законодавства та обставинами справи.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем водного законодавства та його вину в заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, а тому господарський суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги правомірно.

За викладених обставин, рішення господарського суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, підстави передбачені законом для скасування або зміни рішення відсутні, а тому відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судові витрати згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 101)" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.05.2019 у справі № 908/29/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 06.09.2019

Головуючийсуддя О.В. Чус

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов