ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2019 р. Справа№ 910/819/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №01/01/07/854 від 16.05.2019 (вх. №09.1-04.1/4164/19 від 10.06.2019) Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2019

у справі №910/819/19 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 8 947,70 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з`явились

від відповідача - Жила М.І. довіреність № 01/01/07-557/д від 02.09.2019

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 8 947,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3135/18 відповідач провів розрахунки лише 15 січня 2019, то ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню також нараховані, в порядку ст. 625 ЦК України, інфляційні та 3% до повного погашення заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 (повний текст складено 26.04.2019) позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь ОСОБА_1 2 374 грн 39 коп. 3% річних, 6 573 грн 31 коп. втрат від інфляції, а також 1 921 грн судового збору та 2 200 грн витрат на правову допомогу.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст. ст. 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України та встановлення обставин наявності існування прострочення виконання зобов`язань до 14.01.2019 (включно), дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Укрнафта", 16.05.2019 подав апеляційну скаргу №01/01/07/854 від 16.05.2019, просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №910/819/19 виклавши його резолютивну частину в іншій редакції, а саме стягнути з відповідача 1 531,92 грн 3% річних, 1 752,50 грн втрат від інфляції, а також 1 921 грн судового збору та 2 200 грн витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному дослідженні усіх обставин справи з невірним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт стверджує, що задовольнивши в повному обсязі позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних та річних, суд фактично поклав на відповідача відповідальність за бездіяльність органу державної виконавчої служби, оскільки відповідачем перераховано на виконання рішення суду кошти 12 вересня 2018, натомість, ДВС перераховано позивачу їх лише 15 січня 2019. При цьому, відповідач вказує на те, що сплата трьох відсотків та інфляційних є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторі. Проте, як наголошує відповідач, здійснивши перерахунок коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби ПАТ «Укрнафта» не здійснювала користування спірними сумами після 12 вересня 2018.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2019, справу №910/819/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Іоннікова І.А. - головуючий суддя, судді Михальська Ю.Б., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 заяву про самовідвід суддів Іоннікової І.А., Михальської Ю.Б., Разіної Т.І. від розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №910/819/19 задоволено. Матеріали справи №910/819/19 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 ГПК України.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №01/01/07/854 від 16.05.2019 (вх. №09.1-04.1/4164/19 від 10.06.2019) Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №910/819/19. Позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а учасникам справи - заяв, клопотань, пояснень протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 24.07.2019. Справу призначено на 02.09.2019.

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, та у встановлений судом процесуальний строк не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник позивача в судове засідання 02.09.2019 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить залучене до матеріалів справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 043, згідно якого сторона отримала процесуальні документи суду апеляційної інстанції 11.06.2019. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання позивачем не повідомлялось.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.09.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 змінити, виклавши його резолютивну частину в новій редакції, зокрема, позов задовольнити частково.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3135/18, яке набрало законної сили, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь ОСОБА_1 дивідендів - 83 206,72 грн, інфляційних втрат - 40 520,12 грн, 3% річних - 6722,97 грн та судовий збір - 1956,74 грн.

На виконання судового рішення, Господарським судом міста Києва 17.07.2018 видано наказ № 910/3135/18.

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 21.08.2018 ВП № 57038813 відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 910/3135/18, виданого 17.07.2018 Господарським судом міста Києва (а.с. 50 на звороті).

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22.01.2019 ВП № 57038813 закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу суду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивачем пред`явлено позов у даній справі про стягнення з відповідача 8 947,70 грн, нарахованих на суму заборгованості з виплати присуджених до стягнення за судовим рішенням сум дивідендів у відповідності до ст. 625 ЦК України. Так, згідно наявного у справі розрахунку суми позивних вимог, позивачем нараховано за період з 01.02.2018 до 31.12.2018 включно втрат від інфляції в сумі 6573,31 грн. та за період з 01.02.2018 до 14.01.2019 включно 3% річних в сумі 2374,39 грн.

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 місцевий господарський суд виходив з того, що моментом виконання судового рішення є день зарахування на рахунок стягувача сплачених боржником в рамках виконавчого провадження стягнутих сум - 15 січня 2019.

Проте, судова колегія в повній мірі не може погодитися з вищенаведеним висновком суду, виходячи із наступного.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. ст. 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), за приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/3135/18 встановлено обставини наявності у Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" зобов`язання перед ОСОБА_1 , як учасником акціонерного товариства, виплатити дивіденди в сумі 83 206,72 грн, а також наявність прострочення такої виплати та стягнення, у відповідності до ст. 625 ЦК України, інфляційних витрат в сумі 40 520,12 грн за період до 01.02.2018 та 3% річних в сумі 6722,97 грн за період до 31.01.2018.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, заборгованість з виплати дивідендів, інфляційних та 3% річних, присуджених до стягнення за вищенаведеним судовим рішенням, була погашена відповідачем шляхом перерахування відповідних сум на рахунок органу державної виконавчої служби, яким здійснювалось виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у справі №910/3135/18, згідно платіжних доручень № 13110-П18 та № 13111-П18 (а.с. 52-53) 12 вересня 2018.

Згідно з преамбулою Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 цього Закону суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем.

Пунктом 1.43 статті 1 вказаного Закону встановлено, що учасник/член платіжної системи (далі - учасник платіжної системи) - юридична особа, що на підставі договору з платіжною організацією платіжної системи надає послуги користувачам платіжної системи щодо проведення переказу коштів за допомогою цієї системи та відповідно до законодавства України має право надавати такі послуги.

Згідно з пунктом 11.4 статті 11 цього Закону для проведення переказів через систему міжбанківських розрахунків Національного банку України банки-резиденти, Державна казначейська служба України, Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках відкривають рахунки в Національному банку України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частин 1, 2 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

При цьому, у відповідності до частини 1 статті 44 Закону України "Про виконавче провадження" органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

За змістом підпунктів 1, 2 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція № 512/5) стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок). Операції з грошовими коштами на рахунках, визначених пунктом 1 цього розділу, здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих виконавцем сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок.

Згідно з пп. 12 розділу VІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов`язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).

Розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному статтею 45 Закону. У разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження (додатки 6, 7) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні. Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою невідкладно після отримання розпорядження державного виконавця (пп. 13 розділу VІІ Інструкції № 512/5).

У відповідності до п. 14 розділу VІІ Інструкції № 512/5 перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Платіжне доручення підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою або приватним виконавцем. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Водночас, за змістом приписів статті 1071 Цивільного кодексу України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до пункту 1.39 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" списання примусове - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктами 5.1-5.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.11.2004 року № 22, відповідно до статті 1071 ЦК України кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його доручення на підставі рішення суду, а також у випадках, установлених законом. Примусове списання коштів банки виконують з рахунків, які відкриті клієнтами в банках відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.

Примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України.

Таким чином, правовий аналіз вищенаведених норм чинного законодавства в їх сукупності дає підстави для висновку, що зазначені дії засвідчують платіжний, розрахунковий характер відносин, що виникають між органами Державної виконавчої служби, Казначейства, боржником та стягувачем. При цьому, слід врахувати, що в даному випадку виконавець, хоча й від імені держави, однак діє "саме в інтересах стягувача" задля виконання судового рішення, яке постановлено на користь останнього, тобто, стягувач фактично наділяє виконавця своїм правом на одержання належних йому грошових коштів, а виконавець на цей період стає "отримувачем" таких коштів.

Відповідно до пункту 30.1. статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби, а тому висновки місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих, в порядку ст. 625 ЦК України, сум до моменту їх зарахування на рахунок стягувача є передчасними. Судова колегія визнає слушними аргументи Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" щодо обставин належного виконання рішення суду саме з 12 вересня 2019 (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/3692/18).

Беручи до уваги те, що позивачем невірно було визначено період нарахування інфляційних та 3% річних, судова колегія з урахуванням вищенаведених висновків, встановила, що правомірним є стягнення з відповідача 1531 грн. 92 коп. 3% річних за період з 01.02.2018 по 12.09.2018 та 1752 грн. 50 коп. втрат від інфляції за період з 01.02.2018 по 12.09.2018.

Оскільки судом першої інстанції у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, проведено невірний розрахунок присудженої до стягнення суми пені, то у відповідності до ст. 277 ГПК України наявні правові підстави для його зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 підлягає зміні на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, а апеляційна скарга - задоволенню.

Судові витрати за розгляд справи в сумі першої інстанції перерозподіляються пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням висновків апеляційної інстанції про зміну рішення місцевого господарського суду.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі № 910/819/19 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі № 910/819/19 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 1531 (одну тисячу п`ятсот тридцять одну) грн. 92 коп. 3% річних, 1752 (одну тисячу сімсот п`ятдесят дві) грн. 50 коп. втрат від інфляції, а також 705 (сімсот п`ять) грн. 20 коп судового збору та 807 (вісімсот сім) грн. 62 коп витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.»

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ідентифікаційний код 00135390) 1823 (одну тисячу вісімсот двадцять три) грн 71 коп судового збору, понесеного стороною у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу № 910/819/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 04.09.2019