РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.09.2019Справа № 910/6143/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства по будівництву, ремонту та експлуатації доріг Виконавчого комітету Хмельницької міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК"

про стягнення 308 308,16 грн.

за участю представників:

позивача:. Панькова О.Ю.

відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по будівництву, ремонту та експлуатації доріг звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" про стягнення 308 308, 16 грн., у тому числі 248 000, 00 грн. - грошових коштів за договором № 8 від 14.02.2018, 42 948, 16 грн. - пені та 17 360, 00 грн. - штрафу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором № 8 від 14.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6143/18. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 18.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 підготовче засідання відкладено до 09.07.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 01.07.2019 представник позивача подав заяву про зміну предмета позову. Відповідно до поданої заяви позивач просить суд розірвати договір поставки № 8 від 14.02.2018, укладений комунальним підприємством по будівництву, ремонту та експлуатації доріг виконавчого комітету Хмельницької міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл НК" та стягнути з відповідача грошові кошти за договором поставки № 8 у сумі 248 000, 00 грн., 42 948, 16 грн. - пені та 17 360, 00 грн. - штрафу.

Відповідно до частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи наведене та наявність доказів направлення іншим учасникам справи заяви про зміну предмету позову, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2019 суд прийняв до розгляду заяву позивача та встановив відповідачу строк до 19.07.2019 для подання пояснень та заперечень з урахуванням заяви позивача про зміну предмета позову.

У судовому засіданні 09.07.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 06.08.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 19.07.2019 представник позивача подав письмову заяву про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Крім того, у поданій заяві просив суд розглядати справу без його участі.

Оскільки участь у судовому засіданні є процесуальним правом сторони, суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи 06.08.2019 без його участі.

У судовому засіданні 06.08.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/6143/19 до судового розгляду по суті на 10.09.2019.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, оскільки ухвали були відправлені за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та яка відповідає місцезнаходженню відповідача відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 76 та 79 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 165 названого Кодексу.

У судовому засіданні 10.09.2019 представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні 10.09.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством по будівництву, ремонту та експлуатації доріг, виконавчого комітету Хмельницької міської ради (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (відповідач) 14.02.2018 укладено договір поставки № 8, відповідно до якого останній зобов`язався поставити у строк до 31.12.2018 нафту і дистиляти, а позивач прийняти та оплатити товар.

Місце поставки відповідно до пункту 3.2 договору № 8 від 14.02.2018 сторони погодили місто Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого, 5, вулиця Львівське шосе, 14/1.

Згідно специфікації, яка є додатком № 1 до договору № 8 від 14.02.2018 у відповідача виникло зобов`язання передати у власність позивачу дизельне паливо (наливом) кількістю 180 000 літрів, загальною вартістю 4 168 800, 00 грн.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно пункту 3.4 договору № 8 від 14.02.2018 товар постачається позивачу товарними партіями автомобільним транспортом та за рахунок відповідача протягом семи днів з дати заявки позивача. Датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної.

Позивач, 08.11.2018 звернувся до відповідача з заявкою на поставку 10 000 літрів палива у місто Хмельницький, вулиця Львівське шосе, 14/1 та 10 000 літрів палива у місто Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого, 5.

Як свідчать матеріали справи, відповідач надав позивачу рахунки-фактури № НК-0003266 від 05.11.2018 на суму 124 000, 00 грн., № НК-0003153 від 24.10.2018 на суму 124 000, 00 грн.

Позивач, відповідно до вищенаведених рахунків сплатив відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 248 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 560 від 24.10.2018 на суму 80 000, 00 грн., № 628 від 08.11.2018 на суму 124 000, 00 грн., № 599 від 31.10.2018 на суму 44 000, 00 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Положеннями пункту 3.7 договору № 8 від 14.02.2018 передбачено, що товар вважається переданим відповідачем і прийнятим позивачем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Проте, матеріали справи не містять та суду не надано доказів поставки позивачу дизельного палива вартістю 248 000, 00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив строки поставки товару, визначені пунктом 3.1 договору № 8 від 14.02.2018.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Основні зобов`язання, що виникли внаслідок укладення сторонами договору № 8 від 14.02.2018 у відповідача - це поставка і передача товару, у позивача - прийняття товару та оплата його вартості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У судовому засіданні з`ясовано, що оплачений позивачем товар на суму 248 000, 00 грн. не передано йому, у подальшому він не має наміру користуватися послугами відповідача.

У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором № 8 від 14.02.2018, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про розірвання договору та стягнення грошових коштів, сплачених на виконання договору.

Строк дії договору № 8 відповідно до пункту 11.15 сторони погодили з дати підписання до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно частини другої та третьої статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Законодавство визначає, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов`язань за договором, відсутність результатів, на які розраховувала сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Натомість, належних та достатніх доказів виконання замовленого та оплаченого позивачем дизельного палива за договором у обмовлені ним строки матеріали справи не містять.

За змістом статті 188 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

В матеріалах справи відсутня та суду не надано доказів надіслання відповідачу пропозиції про розірвання договору № 8 від 14.02.2018.

При цьому, Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначив, що положення частини другої статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, наявність чи відсутність доказів надіслання відповідачу пропозиції про розірвання договору № 8 від 14.02.2018 не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

У відповідності до приписів частини другої статті 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором № 8 від 14.02.2018 або вжиття всіх необхідних заходів щодо такого виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 248 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Однак, всупереч умовам договору в матеріалах справи відсутні та суду не надано доказів, що підтверджують поставку відповідачем дизельного палива на суму 248 000, 00 грн.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач, в порушення умов договору, не поставив передбачений договором товар, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, неотримання позивачем очікуваного при укладенні договору результату встановлює істотність порушення відповідачем його умов.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, тому позовна вимога про розірвання договору є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Оскільки судом встановлені обставини істотного порушення відповідачем умов договору № 8 від 14.02.2018, що є підставою для його розірвання, то з розірванням означеного договору відпала правова підстава для збереження у відповідача грошових коштів у розмірі 248 000, 00 грн.

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За змістом частини третьої статті 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

За таких обставин, з врахуванням приписів частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у зв`язку з тим, що товар не було поставлено позивачу, відповідач зобов`язаний повернути на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 248 000, 00 грн.

З урахуванням наведеного, позовна вимога про стягнення 248 000, 00 грн. - основного боргу визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Умовами договору сторони передбачили відповідальність за порушення зобов`язань щодо строків поставки товару. Позивач, реалізуючи своє право, звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення пені та штрафу за порушення відповідачем строків поставки дизельного палива згідно умов договору № 8 від 14.02.2018.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов`язання сталось не з його вини.

За змістом положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.3 договору № 8 від 14.02.2018 передбачено, що відповідач за порушення строків доставки товару сплачує пеню в розмірі 1 % вартості товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Оскільки відповідач порушив строки поставки палива, визначені умовами договору № 8 від 14.02.2018, позовні вимоги про стягнення 42 948, 16 грн. пені та 17 360, 00 грн. - штрафу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов Комунального підприємства по будівництву, ремонту та експлуатації доріг Виконавчого комітету Хмельницької міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" задовольнити повністю.

2. Розірвати договір поставки № 8 від 14.02.2018, укладений Комунальним підприємством по будівництву, ремонту та експлуатації доріг Виконавчого комітету Хмельницької міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК".

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (01030, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 5-В, ідентифікаційний код 41486736) на користь комунального підприємства по будівництву, ремонту та експлуатації доріг Виконавчого комітету Хмельницької міської ради (29009, місто Хмельницький, вулиця Ярослава Мудрого, 5, ідентифікаційний код 03335445) 248 000 (двісті сорок вісім тисяч) грн. 00 коп. - грошових коштів, 42 948 (сорок дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) грн. 16 коп. - пені, 17 360 (сімнадцять тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. - штрафу та 6 545 (шість тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 62 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:12.09.2019.

Суддя Т.Ю. Кирилюк