ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2019 р. Справа№ 910/4991/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019

(повний текст складено - 24.06.2019)

у справі № 910/4991/19 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" в особі Центральної філії державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега"

про стягнення 4 790,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

ДП "Український державний центр радіочастот" в особі Центральної філії державного підприємства "Український державний центр радіочастот" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Телеканал "Мега" про стягнення, з урахування заяви про зменшення позовних вимог, 953,93 грн. заборгованості за договором № 20043891 від 14.02.2015 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати робіт, проведених у серпні та вересні 2018 року, а також неповною оплатою робіт, здійснених у жовтні 2018 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 20,33 грн. основного боргу, а також 40,94 грн. судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 723,55 грн., що виникла у зв`язку з неоплатою робіт, виконаних у серпні 2018 року, та заборгованості у розмірі 210,05 грн., що виникла у зв`язку з неоплатою робіт, виконаних у вересні 2018 року, виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, а відтак є конкурсними. Разом із тим сума основного боргу відповідача у розмірі 20,33 грн. за договором на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 14.02.2015 № 20043891, яка виникла у зв`язку з неповною оплатою відповідачем робіт, виконаних у жовтні 2018 року, не відноситься до конкурсних вимог та підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи.

Не погодившись з рішенням, ТОВ "Телеканал "Мега" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати в частині часткового задоволення позову та стягнення з ТОВ "Телеканал "Мега" на користь позивача 20,33 грн. основного боргу, а також 40,94 грн. судового збору, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю, стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 922/4379/16, скаржник зазначає, що позовні вимоги повинні розглядатись в межах провадження у справі № 910/11932/18 про банкрутство ТОВ "Телеканал "Мега", а не в окремому провадженні. Скаржник також заперечує наявність поточної заборгованості перед позивачем у розмірі 20,33 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 відкрито апеляційне провадження.

29.07.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ДП "Український державний центр радіочастот" в особі Центральної філії державного підприємства "Український державний центр радіочастот" просив залишити рішення суду першої інстанції в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відповіді на відзив, що надійшла до Північного апеляційного господарського суду 06.08.2019, скаржник наполягає, що сума заборгованості за жовтень 2018 року у розмірі 20,33 грн. - це ціна виконаних робіт за три дні жовтня місяця 2018 року (з 01.10.2018 по 03.10.2018), які не відносяться до поточних вимог кредитора, а тому не можуть бути погашені поза процедурою, передбаченою законодавством про банкрутство.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 14.02.2015 між ТОВ "Телеканал "Мега" (замовник) та ДП "Український державний центр радіочастот" (виконавець) в особі Центральної філії державного підприємства "Український державний центр радіочастот" був укладений договір № 20043891 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, предметом якого є проведення виконавцем робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі радіоелектронних засобів замовника.

На умовах цього договору виконавець зобов`язався протягом всього строку дії цього договору проводити заходи щодо забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, які використовує замовник, згідно з дозволами на експлуатацію радіоелектронних засобів (п. 2.1 договору), а замовник зобов`язався своєчасно сплачувати на користь виконавця плату за виконання робіт (п. 2.2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна виконаних робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, визначається на підставі затверджених у встановленому порядку "Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язаних з користуванням радіочастотним ресурсом України та виділенням номерного ресурсу" за один календарний місяць, залежить від кількості радіоелектронних засобів, щодо яких проводилися роботи і не включає податок на додану вартість. Податок на додану вартість нараховується згідно із законодавством України. Розрахунок ціни робіт наведений у додатку складає 723,55 грн. з ПДВ за місяць.

Згідно із п. 3.2 договору виконання робіт підтверджується відповідними актами виконаних робіт, підписаними обома сторонами.

Виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за проведені роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу замовника до кінця місяця, протягом якого виконувались роботи (п. 3.3 договору).

У пункті 3.4 договору сторони погодили, що розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, проводяться шляхом перерахування суми, що вказана у платіжному документі, на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, у якому був виставлений (оформлений) рахунок.

Цей договір укладений на строк в 1 календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Дата набрання чинності та строку дії додаткових угод та додатків до цього договору визначається сторонами у тексті самих додаткових угод та додатків. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний строк тривалістю в 1 календарний рік, якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку його дії не надішле іншій стороні письмове повідомлення про свій намір припинити його дію надалі (п. 6.1, 6.2 договору).

Місцевим господарським судом встановлено, що позивач на виконання договору від 14.02.2015 № 20043891, протягом серпня 2018 року - березня 2019 року виконав передбачені вказаним правочином роботи та виставив замовнику відповідні рахунки на їх оплату на загальну суму 4 790,57 грн., що підтверджується копіями відповідних описів вкладення у листи і списків згрупованих відправлень.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором від 14.02.2015 № 20043891, також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов даної угоди.

Не заперечуючи факту виконання позивачем робіт за договором від 14.02.2015 № 20043891, у відзиві на позов відповідач вказав на відсутність заборгованості з оплати за виконані роботи у період з жовтня 2018 року по березень 2019 року, пославшись на перерахування 3 836,64 грн. за платіжними дорученнями № 100 та № 101 від 26.04.2019 (після відкриття провадження у справі № 910/4991/19), а вимоги позивача за період серпень - вересень 2018 року є конкурсними в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Врахувавши часткову сплату відповідачем заборгованості, позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути 953,93 грн., з яких, як встановлено судом першої інстанції: 723,55 грн. - заборгованість, що виникла у зв`язку з неоплатою робіт, виконаних у серпні 2018 року, 210,05 грн. - заборгованість, що виникла у зв`язку з неоплатою робіт, виконаних у вересні 2018 року, 20,33 грн. - залишок неоплаченої заборгованості за роботи, виконані у жовтні 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" радіочастотний моніторинг здійснюється з метою захисту присвоєнь радіочастот, визначення наявного для використання радіочастотного ресурсу України, ефективності використання розподілених смуг радіочастот та розроблення науково обґрунтованих рекомендацій для прийняття відповідних рішень щодо підвищення ефективності використання та задоволення потреб користувачів радіочастотного ресурсу України.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального та спеціального користування здійснюється за рахунок користувачів радіочастотного ресурсу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" передбачено, що користувачі радіочастотного ресурсу України зобов`язані вносити платежі та збори, передбачені законом, а також у встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, порядку плату за радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а в договорі сторони погодили розрахунок за календарний місяць, а не поденний.

Разом із тим, місцевим господарським судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 було відкрито провадження у справі № 910/11932/18 про банкрутство ТОВ "Телеканал "Мега", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном відповідача, а також вирішено оприлюднити на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства.

Вищенаведене повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство відповідача було оприлюднено на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України 04.10.2018.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 723,55 грн., що виникла у зв`язку з неоплатою робіт, виконаних у серпні 2018 року, та заборгованості у розмірі 210,05 грн., що виникла у зв`язку з неоплатою робіт, виконаних у вересні 2018 року, виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, а відтак є конкурсними, що не заперечувалося самими сторонами у поданих ними заявах по суті спору.

Разом із тим сума основного боргу відповідача у розмірі 20,33 грн. за договором на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 14 лютого 2015 року № 20043891, яка виникла у зв`язку з неповною оплатою відповідачем робіт, виконаних у жовтні 2018 року, є поточною заборгованістю, не відноситься до конкурсних вимог та підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи.

Отже, беручи до уваги те, що ТОВ "Телеканал "Мега" на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вищевказаної заборгованості перед позивачем, місцевий господарський суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення суми основного боргу в розмірі 20,33 грн., у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

При цьому місцевий господарським судом не враховано, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка є спеціальною нормою, cуд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до абз. 4 ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред`явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

У п. 2 Правових висновків Верховного Суду у справах про банкрутство за січень - лютий 2018 року від 19.03.2018 зазначено, що справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Особливість вирішення майнових спорів з вимогами до боржника, у тому числі про визнання договорів недійсними, полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із змісту позовної заяви, предметом спору у справі № 910/4991/19 є майнова вимога до боржника - ТОВ "Телеканал "Мега", щодо банкрутства якої, як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами, було відкрито провадження у справі № 910/11932/18 ухвалою господарського суду міста Києва від 03.10.2018.

Оскільки спір у даній справі не пов`язаний з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, то даний господарський спір щодо стягнення заборгованості за виконані роботи підлягав вирішенню саме господарським судом міста Києва, який розглядав справу про банкрутство № 910/11932/18 за правилами виключної підсудності та в порядку, встановленому законом про банкрутство без відкриття нової справи, як правомірно зазначав відповідач у відзиві на позов та вказує в апеляційній скарзі.

Проте, ухвалою господарського суду міста Києва від 29.07.2019, як свідчить Єдиний державний реєстр судових рішень, провадження у справі № 910/11932/18 про банкрутство ТОВ "Телеканал "Мега" було закрито.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 по справі № 9 зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Таким чином, виходячи з конкретних обставин даної справи (звернення позивача до суду з позовною заявою - прийняття позовної заяви до розгляду - непередача справи для розгляду в межах справи про банкрутство - прийняття рішення - закриття провадження у справі про банкрутство), з метою недопущення порушення права ДП "Український державний центр радіочастот" в особі Центральної філії державного підприємства "Український державний центр радіочастот" на доступ до правосуддя, закріпленого у статті 6 § 1 Конвенції, колегія суддів визнає прийнятним вирішення даного спору в окремому позовному провадженні.

Вказана правова позиція не є відступленням від правової позиції Верховного Суду у справах про банкрутство, оскільки за наявності ухвали Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі № 910/11932/18 про закриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання, право позивача на судовий захист може бути забезпечено лише шляхом розгляду судом даного спору в окремому провадженні, а тому скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 призвело б до порушення права позивача на доступ до правосуддя, закріпленого у статті 6 § 1 Конвенції та статті 55 Конституції України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі № 910/4991/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у справі № 910/4991/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4991/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз