ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. Справа№ 910/1400/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Горді В.В.

За участі представників: згідно з протоколом судового засідання від 05.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 05.06.2019 (повний текст складено 12.06.2019)

у справі №910/1400/19 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАДЕУС КО»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ»

про стягнення 9 668 396,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АМАДЕУС КО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ» про стягнення заборгованості за Договором позики (надання поворотної фінансової допомоги) №19/07-17ФП від 19.07.2017 у розмірі 9 668 396, 61 грн., з яких: 9 434 109,80 грн. - основна заборгованість, 24 038 грн. - 3 % річних, 210 248,81 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору позики (надання поворотної фінансової допомоги) №19/07-17ФП від 19.07.2017, укладеного між ТОВ «АМАДЕУС КО» та ТОВ «АНТЕ МЕДІАМ», в частині своєчасного повернення грошових коштів у строки, визначені договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 у справі №910/1400/19 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМАДЕУС КО» 9 434 109,80 грн. - заборгованості, 24 038,00 грн. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 141 872,22 грн.

В іншій частині в позові відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач належними та допустимими доказами довів факт наявності заборгованості відповідача в сумі 9 434 109,80 грн. та наявність обов`язку по сплаті 3% річних за час прострочення, однак вимоги про стягнення пені в сумі 210 248,81 грн. є необґрунтованими, оскільки така міра відповідальності за неналежне виконання зобов`язання договором не передбачена.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 у справі №910/1400/19 - скасувати в частині стягнення 3 % річних в сумі 24 038,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, крім того, на думку апелянта судом було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми процесуального права.

За твердженням відповідача, ним не прострочено строк виконання зобов`язання, а отже відсутні підстави для стягнення з нього 3% річних.

Крім того, відповідач зазначає, що суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні усного клопотання про витребування додаткових доказів, порушив норми процесуального права.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ» про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 у справі № 910/1400/19 та зазначену апеляційну скаргу залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

31.07.2019 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ» надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/2530/19 від 05.08.2019 у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1400/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/1400/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019. Розгляд апеляційної скарги призначено на 05.09.2019. Роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 у справі №910/1400/19 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача 21.08.2019 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується часткове повернення відповідачем суми позики, а положеннями п. 2.3. Договору визначено, що остаточний розрахунок має бути проведений 31.12.2018, а отже відповідач прострочив виконання зобов`язання, а позивач правомірно нарахував 3% річних за час прострочення.

05.09.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що адвокат Рогульський С.С. приймає участь в іншому судовому засіданні, а директор відповідача не має юридичної освіти, при цьому у штаті відповідача відсутні адвокат,

Дослідивши у судовому засіданні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу

У відповідності до ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Частиною 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Дослідивши обставини справи та доводи клопотання, колегія суддів зазначає, що відповідач був завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а враховуючи перебування Рогульского С.С. в іншому судовому засіданні, міг здійснити самопредставництво в порядку передбаченому ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, в матеріалах справи (т. 1 а.с. 169-170) наявна копія договору про надання правової допомоги з адвокатом Орел Р.В., строк дії договору з 28.05.2019 до 01.01.2020, докази припинення вказаного договору у суду відсутні, а докази неможливості адвоката Орел Р.В. прийняти участь у судовому засіданні відповідачем не надано. Враховуючи викладене, з метою забезпечення принципу розумності строків розгляду спору, колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з недоведеністю поважності причин неявки повноважного представника, а з урахуванням обставин справи та наявних в ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників відповідача.

Представник позивача у судове засідання з`явився та надав пояснення по суті спору.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 05.09.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

19.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АМАДЕУС КО» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ» (позичальник) був укладений договір позики (надання поворотної фінансової допомоги) № 19/07-17ФП (надалі - Договір), відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 15 000 000 грн., а останній зобов`язується використовувати їх на поповнення обігових коштів і повернути у визначений даним договором строк (п.1.1. Договору).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що позикодавець надає позику (поворотну фінансову допомогу) в безготівковій формі шляхом перерахування суми грошових коштів, зазначеної в п. 1.1. цього Договору, рівновеликими платежами, на поточний рахунок позичальника в строк до 31.12.2017. При цьому, перший платіж в розмірі 3 500 000 грн. позикодавець здійснює до 21.07.2017.

Відповідно до пункту 2.2. Договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику в безготівковій формі шляхом перерахування вказаної в п. 1.1. цього Договору суми грошових коштів на поточний рахунок позикодавця протягом терміну дії даного договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо повернення позики, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, в період з 20.07.2017 по 24.07.2017, на виконання умов Договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача суму позики у загальному розмірі 10 440 815,80 грн. шістьма окремими платежами.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 2.3 Договору сторонами було погоджено, що повернення позики може проводитися рівновеликими сумами (частинами), однак остаточний розрахунок повинен бути проведений до 31.12.2018.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що позичальник повернув лише 1 006 706 грн., у зв`язку із чим, станом на момент розгляду справи, сума неповернутої за Договором позики складає 9 434 109,80 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як у відзиві на позовну заяву, так і у апеляційній скарзі відповідач заперечував проти позовних вимог з посиланням на факт того, що замість суми позики у розмірі 15 000 000 грн., визначеної умовами п. 1.1. Договору, позивачем фактично було перераховано на поточний рахунок позичальника тільки 10 440 815,80 грн., а відтак, на думку відповідача, в нього не виник обов`язок з повернення наданої позики у строк, визначений п. 2.3. Договору.

Дослідивши обставини справи та умови Договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки у п. 4.1. Договору сторони прямо передбачили, що цей правочин є укладеним з моменту перерахування позичальнику першого платежу, зазначеного у п. 2.1. Договору, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Враховуючи, що на виконання п. 2.1. Договору позивач 20.07.2017 перерахував на поточний рахунок позичальника суму позики у розмірі 3 500 000 грн., саме з цього моменту Договір № 19/07-17ФП слід вважати укладеним, а відтак саме з цього моменту у відповідача виник обов`язок повернути суму фактично наданої йому позики, з остаточним розрахунком до 31.12.2018.

Частиною 1 статті 212 Цивільного кодексу встановлено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

При цьому, колегія суддів зауважує, що сторонами не передбачалось такої відкладальною обставини для повернення позики, як отримання позики не у повному розмірі, а тому суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку, що неповернення позики у строк до 31.12.2018 є порушенням умов Договору.

Разом з цим, як правильно зауважив суд першої інстанції, доказів того, що відповідач повністю або частково оспорював Договір позики матеріали справи не містять, тоді як виконання позичальником умов цього Договору щодо часткового повернення отриманої за Договором позики на загальну суму 1 006 706 грн., окремо свідчить про прийняття умов правочину відповідачем.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо незадоволення усного клопотання про витребування довіреності судом першої інстанції, оскільки з моменту укладення договору 19.07.2017 та до моменту звернення позивача з даним позовом відповідачем не ставилось питання щодо повноважень представника позивача який підписав Договір який є підставою позову, крім того, доказів визнання недійсним чи розірвання Договору матеріали справи не містять, натомість, матеріалами справи підтверджується його фактичне виконання сторонами, як позивачем в частині надання 10 440 815,80 грн. позики так і відповідачем в частині повернення 1 006 706 грн. позики, а тому суд першої інстанції правомірно відхилив усне клопотання про витребування додаткових доказів.

Крім того, у зв`язку з простроченням повернення суми позики позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 210 248,81 грн.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Так, п. 3.1 Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України і цим договором.

Як правильно вказав суд першої інстанції, Договір не містить розміру, бази та порядку нарахування неустойки (штрафних санкцій), а лише відсилає до норм законодавства в цій частині.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 по справі № 904/5922/17, в тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Між тим, статті 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», на які посилається позивач при обґрунтуванні вимог про стягнення пені, не є такими нормами, які встановлюють обов`язок та умови сплати пені (тобто не є безумовною підставою для стягнення неустойки в силу закону), а лише визначають порядок її визначення у договорі, через що не можуть бути застосовані в даному випадку.

Враховуючи, що в Договорі сторонами не визначено розмір, порядок та базу нарахування неустойки, вимоги позивача щодо стягнення 210 248,81 грн. пені є необґрунтованими та такими, що правомірно відхилені судом першої інстанції.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних в сумі 24 038 грн. нарахованих за період 01.01.2019 - 01.02.2019.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, а наданий позивачем розрахунок 3 % річних є обґрунтованим та арифметично правильним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 24 038 грн. за період з 01.01.2019 - 01.02.2019.

За встановлених обставин, висновок місцевого суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 у справі № 910/1400/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 у справі № 910/1400/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТЕ МЕДІАМ».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 у справі № 910/1400/19.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено 09.09.2019.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Агрикова