РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.09.2019 р.Справа № 923/1020/17

За позовом Приватного підприємства "БАРБЕТ"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий

альянс" в особі Херсонської дирекції Приватного акціонерного

товариства "Європейський страховий альянс"

про стягнення 359 329, 53 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді у господарському суді Херсонської області перебувала справа № 923/1020/17 за позовом Приватного підприємства "БАРБЕТ" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в особі Херсонської дирекції Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 1 007 513,09 грн.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 21.12.2017 р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 р., справу № 923/1020/17 передано за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

За результатом автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 23.03.2018 р. справу прийнято до провадження суддею Зеленіною Н.І., призначено підготовче засідання на 25.04.2018 р.

Протокольною ухвалою від 25.04.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 30.05.2018р.

29.05.2018 р. від позивача надійшло клопотання про призначення експертизи.

Протокольною ухвалою від 30.05.2018 р. відкладено підготовче засідання на 26.06.2018 р.

21.06.2018 р. від відповідача надійшли клопотання про призначення експертизи та заява про зміну місцезнаходження.

У підготовчому засіданні 26.06.2018 р. представник позивача підтримав заяву про зміну підстав позову від 21.12.2018 р., згідно якої позивач змінив підстави позову та зменшив розмір позовних вимог до 359 329,53 грн.

Протокольною ухвалою від 26.06.2018 р. вказану заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 26.06.2018 р. у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено експертам Центру судової експертизи та експертних досліджень (03045, м. Київ, вул. Плещеєва, 10).

17.05.2019 р. до господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №923/1020/17, разом з висновком судової експертизи.

Ухвалою суду від 24.05.2019 р. провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 25.06.2019 р.

11.06.2019 р. від відповідача надійшов відзив.

25.06.2019 р. від позивача надійшла заява про зміну підстави позову.

Протокольною ухвалою від 25.06.2019 р. підготовче засідання відкладено на 16.07.2019 р .

11.07.2019 р. від відповідача надійшли заперечення на заяву про зміну підстави позову.

Протокольною ухвалою від 16.07.2019 р. підготовче засідання відкладено на 31.07.2019 р.

Протокольною ухвалою від 31.07.2019 р. прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.08.2019 р.

28.08.2019 р. від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 28.08.2019 р. оголошувалась перерва до 04.09.2019р.

04.09.2019 р. від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

У судовому засіданні 04.09.2019 р. представник відповідача позовні вимоги визнала в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 260 750,85 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у засіданні 28.08.2019 р., що підтверджується протоколом та розпискою.

У судовому засіданні 04.09.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.03.2016 р. між Херсонською дирекцією Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"(надалі - відповідач) та Приватним підприємством "БАРБЕТ" (надалі - позивач) укладено Договір страхування автотранспортних засобів № НОМЕР_1 (надалі - Договір), за яким застраховано транспортний засіб марки "BMW Х3", державний реєстраційний № НОМЕР_2 .

29.12.2016 р. на автодорозі "Київ-Одеса" сталася ДТП за участю транспортного засобу марки "BMW Х3", державний реєстраційний № НОМЕР_2 , внаслідок якої було пошкоджено вказаний автомобіль.

30.12.2016 р. Приватне підприємство "БАРБЕТ" звернулось до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

03.01.2017 р. оцінювачем Соценко В . Г. ДП УЕЦ "Експерт-Сервіс Авто" було здійснено огляд пошкодженого транспртного засобу BMW Х3 та визначено перелік пошкоджень, в присутності представників позивача та відповідача.

23.01.2017 р. оцінювачем Соценко В.Г. складено Звіт №1 про оцінку автомобіля BMW Х3, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складає 1 235 848,49 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 1 003 787,51 грн.

Пунктом 7.10.3 розділу 7 Договору страхування визначено, що розмір страхового відшкодування при пошкодженні ТЗ розраховується в межах ліміту відповідальності в сумі, що не перевищує вартості відновлювального ремонту ТЗ. Розрахунок суми відшкодування проводиться з врахуванням фізичного зносу деталей, що підлягають заміні.

Згідно з п.7.9 розділу 7 Договору страхування під повною загибеллю розуміють такий ступінь пошкодження транспортного засобу, при якому вартість його відновлювального ремонту (з врахуванням умов п. 7.10.3 цього Договору) складає 75 відсотків і більше ринкової вартості ТЗ на момент настання страхового випадку.

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW ХЗ - 1 003 787,51 грн. відповідно до Звіту №1 перевищує 75 % від ринкової вартості ТЗ - 1 235 848,49 грн., то вважається, що транспортний засіб зазнав повну загибель.

Враховуючи викладене, ПрАТ "Європейський страховий альянс" розрахував страхове відшкодування на підставі п. 7.10.2.1 та 7.10.5 Договору страхування як різницю між ринковою вартість транспортного засобу на момент настання страхового випадку та вартістю залишків пошкодженого ТЗ. При цьому ТЗ залишається у Страхувальника, з вирахуванням розміру франшизи, що визначена умовами цього Договору.

Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Договору страхування франшиза - частина збитку, що не відшкодовується Страховиком і обчислюється у відсотках від страхової суми ТЗ. Безумовна франшиза передбачає зменшення відшкодування по кожному страховому випадку на розмір франшизи.

Підпунктом 3 п. З Додатку №1 до Договору страхування визначений розмір безумовної франшизи при повній загибелі ТЗ - 0,5% від страхової суми (2 000 000 грн.)- 10 000 грн.

З метою визначення розміру залишків пошкодженого транспортного засобу BMW ХЗ відповідачем було замовлено відповідний звіт.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) після дорожньо-транспортної пригоди для визначення розміру страхового відшкодування №55/02/17 від 21.02.2017 р., ринкова вартість КТЗ після пошкодження від дорожньо-транспортної пригоди складає 550 000,00 грн.

Відповідно до Договору №12 купівлі-продажу автомобіля (залишків після ДТП) BMW ХЗ, держ. реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , від 09.03.2017 р., ОСОБА_3 придбав у позивача залишки авто за ціною 550 000 грн.

На підставі викладеного, відповідач листом №27 від 10.03.2017 р. повідомив позивача, що сума розрахованого страхового відшкодування становить 675 848 49 грн. (ринкова вартість автомобіля 1 235 848,49 грн.-вартість залишків ТЗ у розмірі 550 000,00 грн.-франшиза у розмірі 10 000 грн.= 675 848 49 грн.).

07.04.2017 р. позивачем та відповідачем укладено Договір №1 про досягнення домовленості щодо врегулювання страхового випадку за Договором страхування автотранспортних засобів №11003333/0316.

Відповідно до п. 3.1. Договору №1 про досягнення домовленості щодо врегулювання страхового випадку сторони дійшли згоди, що сума страхового відшкодування у розмірі 640 000 грн. сплачується Страхувальнику (ПП "Барбет") у наступному порядку:

- Сума в розмірі 160 000 грн. сплачується до 20.04.2017 р.

- Сума в розмірі 160 000 грн. сплачується до 20.05.2017 р.

- Сума в розмірі 160 000 грн. сплачується до 20.06.2017 р.

- Сума в розмірі 160 000 грн. сплачується до 20.07.2017 р.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Договору №1 про досягнення домовленості щодо врегулювання страхового випадку, останній платіж за страховим відшкодуванням, з урахуванням погодженого сторонами його розміру та за вирахуванням фактично виплачених коштів згідно з п. 3.1. договору, підлягає оплаті до 25.07.2017 р.

Пунктом 4.2 розділу 4 Договору №1 про досягнення домовленості щодо врегулювання страхового випадку передбачено, що страховик гарантує провести виплату страхового відшкодування в сумі, що буде погоджена сторонами в майбутньому, але не пізніше 31.05.2017 р. на умовах, визначених цим Договором.

З метою виконання п.3.2 розділу 3 Договору №1 про досягнення домовленості щодо врегулювання страхового випадку Відповідачем було направлено Додаткову угоду до Договору № 1 про досягнення домовленості щодо врегулювання страхового випадку за Договором страхування, яка фіксує розмір доплати страхового відшкодування, відповіді від ПП "Барбет" щодо вказаної Додаткової угоди до цього часу не отримано.

На виконання Договору № 1 про досягнення домовленості щодо врегулювання страхового випадку, відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 675 848,49 грн. за відповідними платіжними дорученнями (а.с.158-166, т. 1).

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що позивач та відповідач не досягли згоди щодо розміру остаточного платежу, який відповідач має здійснити на користь позивача за Договором страхування автотранспортних засобів №11003333/0316 та Договором №1 про досягнення домовленості щодо врегулювання страхового випадку.

Так, судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані невиконанням у повному обсязі відповідачем зобов`язань з виплати страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 359 329,53 грн., з яких: 327 939,02 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 17 169,63 грн. неустойки, 10 231,70 грн. інфляційних втрат та 3 989,18 грн. 3 % річних.

Заперечення відповідача проти позову обґрунтовуються незгодою з розміром страхового відшкодування, що належить до сплати позивачу.

З урахуванням викладеного та з метою всебічного і повного встановлення фактичних обставин даної справи, ухвалою від 26.06.2018 р. суд призначив у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручив судовим експертам Центру судової експертизи та експертних досліджень (03045, м. Київ, вул. Плещеєва, 10).

На вирішення експерта суд поставив наступні питання:

1) якою є дійсна ринкова вартість транспортного засобу BMW X3 2015 року, він-код НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату ДТП - 29.12.2016 р.?

2) якою є вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW X3 2015 року, він-код НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, та без його врахування?

3) якою є вартість залишків пошкодженого транспортного засобу BMW X3 2015 року, він-код НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 ?

Висновком №003-КОВ/18 від 11.05.2019 р., складеним судовим експертом Кулішем Олександром Васильовичем (а.с.62-128, т.3), встановлено наступне:

1. Дійсна ринкова вартість транспортного засобу BMW ХЗ 2015 року, він- код НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату ДТП - 29.12.2016 р., становить 1414954 (один мільйон чотириста чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 56 копійок.

2. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW ХЗ 2015 року, він-код НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 946599 (дев`ятсот сорок шість тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 34 копійки, та без його врахування, становить 946599 (дев`ятсот сорок шість тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 34 копійки.

3. Вартість придатних залишків пошкодженого транспортного засобу BMW ХЗ 2015 року, він-код НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі матеріалів справи № 923/1020/17 (фототаблиць) без урахування результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу та дефектування, а також витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку, становить 282550 (двісті вісімдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 70 коп.

З урахуванням зазначеного Висновку експертизи №003-КОВ/18 від 11.05.2019 р., позивачем було уточнено позовні вимоги заявою від 25.06.2019 р., відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 270 750,85 грн. страхового відшкодування, 40 660,72 грн. неустойки, 10 231,70 грн. інфляційних втрат та 53 960,48 грн. 3% річних.

Відповідач позовні вимоги визнає частково, у розмірі 260 750,85 грн., обґрунтовуючи це тим, що позивач не вирахував суму франшизи (яка відповідно до п. 3.1. Додатку №1 до Договору страхування становить 0,5% від страхової суми та складає 10 000,00 грн.).

Також, відповідач заперечує проти стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на те, що у діях відповідача відсутні порушення умов Договору страхування та вимог чинного законодавства України в частині строків виплати страхового відшкодування, оскільки дійсна сума відшкодування, яка підлягає сплаті на користь позивача, стала відомою лише після отримання висновку №003-КОВ/18 від 11.05.2019 р. судового експерта Куліша Олександра Васильовича.

За результатом дослідження зібраних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд погоджується із доводами відповідача про необхідність вирахування від суми страхового відшкодування (270 750,85 грн.) розміру франшизи, передбаченої п. 3.1. Додатку №1 до Договору страхування (10 000,00грн.).

Відтак, суд дійшов висновку, що належна до сплати відповідачем на користь позивача сума страхового відшкодування становить 260 750,85 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 40 660,72 грн. неустойки (пені), 10 231,70 грн. інфляційних втрат та 53 960,48 грн. 3% річних, суд встановив наступне.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом розгляду даної справи, суд погоджується із доводами відповідача про відсутність у даному випадку прострочення виконання ним грошових зобов`язань, з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, суд зазначає, що передумовою для визначення та встановлення факту прострочення виконання зобов`язання, є визначення власне предмета зобов`язання (у даному випадку - суми страхового відшкодування, яка підлягає до сплати за Договором страхування).

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про неможливість притягнення останнього до відповідальності за порушення грошового зобов`язання до моменту встановлення розміру такого зобов`язання (у даному випадку - відповідно до Висновку експертизи №003-КОВ/18 від 11.05.2019 р.).

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 260 750,85 грн. страхового відшкодування доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи; та визнані відповідачем, а відтак, такі вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє із зазначених вище підстав.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, у матеріалах справи міститься клопотання позивача від 28.08.2019 р. про вирішення питання щодо розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті спору, у зв`язку з неможливістю надати докази на підтвердження понесення таких витрат, до закінчення судових дебатів.

Крім того, у матеріалах справи міститься клопотання відповідача від 04.09.2019 р. про зменшення розміру судових витрат позивача на оплату правової допомоги адвоката, до 4 000,00 грн.

З урахуванням обставин даної справи та вказаних клопотань сторін, суд вважає за належне здійснити розподіл судових витрат (крім суми судового збору) в порядку ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, у разі надходження відповідного клопотання; у зв`язку з чим такий розподіл не здійснюється під час ухвалення даного рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28-А; ) в особі Херсонської дирекції Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (73026, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 98/6; ) на користь Приватного підприємства "БАРБЕТ" (73000, м. Херсон, вул. Д.Ульянова, 41; ) 260 750 (двісті шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 85 коп. страхового відшкодування та 5 120 (п`ять тисяч сто двадцять) грн. 48 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.09.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна