РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.08.2019Справа № 910/13231/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., за участі секретаря судового засідання Яценко Я. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (вул.Космічна, буд.31, с.Синельникове, Синельниківський район, Дніпропетровська область, 52500, )

до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" ( вул.Гришка, буд.3, м.Київ, 02140, )

про стягнення 137 318,69 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Підприємства із 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" про стягнення 137 318,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором поставки №301398 від 01.01.2014 щодо оплати поставленого товару належним чином не виконав в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду для захисту свого права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13231/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні 26.11.2018 оголошено перерву до 21.01.2019.

14.01.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано відмову від частини позовних вимог в якій просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 47 496,96 грн основного боргу, 12 357,94 грн пені, 1 381,38 грн 3% річних.

18.01.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та вказує на оплату поставленого товару у сумі 76 082,41 грн та зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 47 496,96 грн.

У зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному, 08.02.2019 було проведено повторний автоматичний розподіл цієї справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 суддя Ягічева Н.І. прийняла справу до свого провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.02.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано відповідь на відзив в якому просив зменшити розмір позовних вимог до загальної суми у розмірі 63 296,06 грн.

Розглянувши подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд відзначає наступне.

Частиною 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи наведене, подана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідає вимогам ст. 46 ГПК України у зв`язку з чим суд приймає її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін на 02.04.2019.

25.03.2019 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про перехід до загального позовного провадження.

У судовому засіданні 02.04.2019 оголошено перерву на 25.04.2019.

Ухвалою від 25.04.2019 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2019.

10.05.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано заперечення по справі.

В судовому засіданні 28.05.2019 оголошено перерву до 25.06.2019.

Ухвалою від 25.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.07.2019.

В судовому засіданні 11.07.2019 оголошено перерву до 25.07.2019.

Ухвалою від 05.08.2019 судове засідання призначено на 15.08.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 15.08.2019 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, представник відповідача заперечив.

В судовому засіданні 15.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Атлантіс" (далі - Позивач, Постачальник) та Підприємством з 100% іноземними інвестиціями „Білла-Україна" (далі - Відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки від 01.01.2014 №301398.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що предметом цього договору є поставка товару.

Відповідно до умов п.1.2. Договору, Постачальник зобов`язується відповідно до замовлень Покупця передавати у власність (постачати) Покупцю, а Покупець - приймати та оплачувати Товар на умова передбачених цим Договором, у тому числі додатковими умовами поставки, котрі погоджуються Сторонами в Додатку №1, Додатку №2 та Додатку №3, які є невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до положень п.5.5. Договору, ризики випадкової загибелі (псування) Товару до закінчення процесу його приймання у відповідності до п.6.1., 6.2., 6.4. Договору покладається на Постачальника. Перехід права власності на товар здійснюється в момент фактичного прийняття Товару в Торговій точці чи РЦ та підписання Покупцем товарно-транспортної та/або товарної (видаткової) накладної.

Відповідно до умов п.7.10. Договору №301398, оплата Товару, Покупцем здійснюється виключно після факту поставки Товару, у строки, що узгоджені Сторонами в Додатку №2 до цього Договору. В свою чергу, пунктом 1.1. Додатку №2 до Договору №301398 передбачено, що строк оплати Товару 90 календарних днів з дати отримання Товару Покупцем за умови надання Постачальником належним чином оформлених документів.

Отже, зі спливом 90 календарних днів із дати поставки, зобов`язання Відповідач з оплати грошових коштів вважається простроченим.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті поставленого згідно Договору товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у загальному розмірі 63 296,06 грн. з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Спірний Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору, позивач поставив товар на адресу Відповідача, що підтверджується накладною від 19.02.2018 №1222 на суму 403 005,60 грн та товаро-транспортною накладною №01 АТДН 1222 від 19.02.2018.

При цьому, поставка товару підтверджується підписаними обома сторонами Актів звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2018 року, відповідно до яких загальна сума заборгованості ПзІІ „Білла-Україна" перед Позивачем становить 590 106,37 грн.

Також, під час взаємовідносин по Договору відбувались повернення товару, що підтверджується накладними на повернення товару та товарно-транспортними накладними на загальну суму 167 190,90 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Крім того, Відповідач здійснив оплату за поставлений товар, після підписаних Актів звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2018 року, що підтверджуються банківською випискою від 26.06.2018 року на суму 299 336,10 грн., та сплачено 76 082,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням №12707 від 13.11.2018.

Таким чином, сума заборгованості за Договором №301398 станом на час розгляду справи з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог складає 47 496,96 грн. (590 106,37 грн. - 167 190,90 грн. - 299 336,10 грн. - 76 082,41 грн).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в заявленому розмірі 47 496,96 грн. грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати товару, у відповідності до умов договору є таким, що настав, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 47 496,96 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Положення п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку Україні № 22 від 21.01.2004, та п 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95, дають підстави для висновку, що отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Отже, можливість застосування ст. 534 Цивільного кодексу України ставиться в залежність від змісту реквізиту «Призначення платежу» платіжного доручення, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначення платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст. 534 Цивільного кодексу України застосовуватися не може.

У випадку, якщо стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту «Призначення платежу» чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості, розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №904/12527/16.

Оскільки платіжні доручення містять реквізит «Призначення платежу», в якому зазначено «Плата за товар зг.дог.№301398», то підстави зараховувати вказану в них суму не в рахунок погашення існуючої основної заборгованості відсутні.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з п.4.1. додатку №2 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання покупцем своїх зобов`язань щодо оплати товару за умовами цього договору, постачальник має право стягнути з покупця пеню, за умови надання останньому письмового обґрунтованого повідомлення щодо змісту неналежно виконаної покупцем умови цього договору, та із зазначенням дати з якої нараховується відповідна пеня - розмір штрафних санкцій: у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості не своєчасно оплаченого товару, але не більше 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару. Пеня згідно з п.4.1. додатку нараховується за кожен день прострочення оплати відповідного товару.

Таким чином, заявлені позивачем 12 357,94 грн. пені за порушення строку поставки товару, після перевірки розрахунку судом, задовольняються в повному обсязі.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 1 381,38 грн. 3% річних, після перевірки розрахунку, задовольняються судом.

Щодо твердження відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог.

В своєму відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що з урахуванням приписів п. 3.5 Договору що надання послуг, п.7.12, 7.12.1, 7.12.2, 7.12.3 Договору поставки Відповідачем було зараховано в односторонньому порядку в рахунок неоплачених зобов`язань за Договором поставки суму у розмірі 47 496,96 грн.

Згідно з п.1.3. спірного Договору, послуги, що є предметом цього Договору, надаються Виконавцем на підставі та в обсягах, що узгоджені в Додатку №1, Додатку №2 до цього Договору, та замовлення, що надаються у передбачених цим Договором випадках.

Відповідно до п.6.1. додатку №2 від 31.12.2016 року до Договору послуг, Виконавець надає замовнику послуги пов 'язані з відкриттям нової Торгової Точки (магазину). Вартість вказаної послуги складає 39 000,00 грн.

В свою чергу, відповідно до п.1.5. Договору послуг, Замовник зобов`язується оплатити послуги виконавця, надані згідно з п.1.2. цього Договору, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

Пунктами 3.1. та 3.2. Договору послуг передбачено, що вартість послуг визначається Сторонами окремо по кожному завданню на підставі Додатку №1, Додатку №2, що є невід`ємною частиною цього договору. Оплата послуг, передбачених цим Договором, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 10 (десяти) календарних днів від дати прийому Замовником Акту наданих послуг.

Крім того, пунктом 3.5. Договору послуг передбачено, сторони цим погодили, що Виконавець вправі в односторонньому порядку зараховувати свої вимоги до Замовника щодо оплати всіх та будь - яких наданих послуг, у рахунок фінансових зобов`язань за іншими договорами (наприклад, за договором поставки). Сторони домовились, що у разі виникнення зустрічних однорідних вимог, Виконавець буде вважати положення цього пункту письмовою заявою Замовника щодо заліку таких вимог в односторонньому порядку згідно з ч.3 ст.203 Господарського кодексу України та ст.601 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України).

Між тим, фактом отримання послуг Замовником є факт підписання уповноваженим представником Замовника Акту наданих послуг, що підтверджується пунктами 4.4., 4.5. Договору послуг, а саме: приймання-передача наданих послуг в межах цього Договору здійснюється щомісячно шляхом підписання Сторонами Актів наданих послуг, які після їх підписання становитимуть невід`ємну частину Договору. Акти за послуги будуть формуватися і надсилатися Виконавцем і сплачуватися замовником щомісячно. Виконавець надсилає Замовнику Акти наданих послуг за адресами, в тому числі за електронними, що узгоджені Сторонами в Додатку №4 до цього Договору.

Відповідно до п.4.7. Договору послуг, задоволення вимог Виконавця щодо оплати за надані Замовнику послуги відбувається протягом 10 (десяти) календарних днів з дати надання Замовнику послуг і підписання ним відповідного Акта наданих послуг або настання обставини, вказаної в п.4.6. цього Договору.

Таким чином, для настання зобов`язання у Позивача щодо оплати отриманих послуг від відповідача наступає з моменту підписання Позивачем або уповноваженим представником позивача Акту наданих послуг, або з моменту направлення Відповідачем зазначеного документу Позивачу способом передбаченим Договором послуг, а саме: на адресу Позивача поштову або електронну зазначену в Додатку №4 до Договору послуг.

Твердження Відповідача, що 16.02.2018 року представнику Позивача - ОСОБА_1 були передані наступні документи: рахунок № ВО 2 на суму 46 800,00 грн., акт про надання послуг до рахунку №ВО 2 на суму 46 800,00 грн. та акт про залік взаємних вимог від 26.12.2017 року на суму 46 800,00 грн., які підтверджує витягом з реєстру переданих документів, не приймаються судом до уваги, оскільки не доведені. Згідно таблиці (начебто «витягу з реєстру переданих документів») вказано лише прізвище представника Позивача без його підпису, який би й підтверджував можливий факт отримання документів. В той же час, відповідно до доданої Відповідачем таблиці, напроти кожного підприємства, яке там зазначено, знаходиться дата, ПІБ та підпис осіб.

В свою чергу, пунктом 7.12. Договору, передбачено, що покупець має право відповідно до ст.601 ЦК України та ст.203 ГК України, враховуючи положення п.7.12.1., 7.12.2., 7.12.3., провести взаємозалік однорідних зустрічних вимог, що виникли у Покупця по відношенню до Постачальника, як в межах цього Договору, так і на підставі інших договорів та/або правочинів, укладених між Покупцем та Постачальником. Про здійснення взаємозаліку відповідних грошових сум Покупець письмово повідомляє Постачальника шляхом направлення останньому відповідного повідомлення за адресами та координатами, що зазначені в Додатку №4 до цього Договору.

При цьому, Відповідачем не було взято до уваги положення п.7.12.3. Договору №301398 та ч.42 ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481), відповідно до яких передбачено, що за умовами настання обставин, що обумовлені Сторонами в п.7.12., 7.12.1., 7.12.2., 7.12.3. цього Договору, та у випадку поставки підакцизного товару алкогольних напоїв (які саме й були предметом поставки по Договору №301398) та тютюнових виробів) Покупець здійснює оплату Постачальнику сум акцизного збору та податку на додану вартість, що включено до ціни таких Товарів, виключно у грошовій формі а на залишкову суму Покупець має право провести залік зустрічних однорідних вимог. А відповідною нормою Закону №481 передбачено, що забороняється сплата акцизного податку з алкогольних напоїв та тютюнових виробів шляхом взаємних заліків, зустрічних зобов`язань, векселями та в інших формах, які не передбачають сплату такого акцизного податку коштами.

Отже, враховуючи вищевикладене, зарахування зустрічних однорідних вимог по Договору №301398 за рахунок Договору послуг неможливе у зв`язку з відсутністю з боку Позивача заборгованості у розмірі 46 800,00 грн. по Договору послуг, оскільки Відповідачем не надавались послуги відповідної вартості, а Позивач не отримував послуг на зазначену вартість, а доданими Відповідачем доказами не доведено іншого та законодавчою забороною на проведення зарахування зустрічних вимог щодо підакцизного товару алкогольної продукції.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Інші твердження не приймаються судом до уваги та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86,129,236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" ( вул.Гришка, буд.3, м.Київ, 02140, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (вул.Космічна, буд.31, с.Синельникове, Синельниківський район, Дніпропетровська область, 52500, ) 47 496 (сорок сім тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. 96 коп. основного боргу, 12 357 (дванадцять тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 94 коп. пені, 1 381 (одну тисячу триста вісімдесят одну) грн. 38 коп. 3% річних, 2 059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 78 судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 30.08.2019

Суддя Н.І. Ягічева