РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019Справа № 911/1427/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛАФ»

до Повного товариства «Ломбард ТОВ «Надал» і Компанія»

про стягнення 47829,37 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛАФ» про стягнення з повного товариства «Ломбард ТОВ «Надал» і Компанія» заборгованості за договором найму (оренди) № б/н від 01.06.2017 у розмірі 47829,37 гривень, з яких: 37500,00 гривень - заборгованість з орендних платежів; 10329,37 гривень - відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.06.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛАФ» № б/н, б/д (вх. № 1484/19) про стягнення з Повного товариства «Ломбард ТОВ «Надал» і Компанія» заборгованості у розмірі 47829,37 гривень передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

26.06.2019 матеріали позовної заяви надійшли до Господарського суду міста Києва.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі № 911/1427/19 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; подати суду докази надіслання (надання) її іншим учасникам справи, встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2017 між позивачем (наймодавець) та відповідачем (наймач) укладено договір найму (оренди) (далі - Договір), відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає в платне тимчасове користування нежиле приміщення за адресою м. Київ, вул. Академіка Корольова, 2, площею 21,8 кв.м.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що приміщення повинно бути передане наймодавцем та прийняте наймачем по акту прийому-передачу протягом 3 робочих днів з моменту укладення цього договору.

Згідно з п. 4.1. Договору термін найму починається з моменту підписання сторонами договору і складає 2 роки 11 місяців.

Щомісячна плата за користування всім приміщенням зазначена в Додатку №1 до Договору (7500 грн. місяць) (п. 5.1. Договору).

Крім сплати орендної плати наймач зобов`язується відшкодовувати наймодавцю його витрати, пов`язані з забезпеченням нерухомого майна комунальними послугами на підставі виставлених наймодавцем рахунків протягом 10 банківських днів з моменту отримання. У разі відсутності облікових приладів оплата послуг проводиться пропорційно площі приміщення у разі наявності приладів обліку - згідно з їх показаннями. До оплати підпадають наступні види послуг: по лічильнику - електроенергія, холодна вода, гаряча вода, водовідведення, централізоване опалення, утримання будинку та прибудинкової території (п. 5.3. Договору).

Плата за користування приміщенням сплачується наймачем в українській грошовій валюті в безготівковій формі не пізніше 10 числа кожного поточного місяця (п. 5.4. Договору).

Дослідивши зміст Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що 01.06.2017 позивач передав, а відповідач прийняв нерухоме майно за Договором в оренду, що підтверджується актом прийому-передачі до Договору від 01.06.2017.

Судом встановлено, що 22.04.2019 позивач направив відповідачу рахунки на відшкодування комунальних платежів №08 від 18.12.2018, №09 від 31.01.2019, № 10 від 28.02.2019, №11 від 29.03.2019, №12 від 17.04.2019, №13 від 17.04.2019 на загальну суму 10329,37 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що відповідач всупереч умовам Договору не виконав зобов`язання щодо сплати орендної плати та компенсації комунальних витрат, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 37500,00 грн. та заборгованість з відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг у розмірі 10329,37 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Як встановлено судом, щомісячна плата за користування всім приміщенням зазначена в Додатку №1 до Договору (7500 грн. місяць) (п. 5.1. Договору).

Крім сплати орендної плати наймач зобов`язується відшкодовувати наймодавцю його витрати, пов`язані з забезпеченням нерухомого майна комунальними послугами на підставі виставлених наймодавцем рахунків протягом 10 банківських днів з моменту отримання. У разі відсутності облікових приладів оплата послуг проводиться пропорційно площі приміщення у разі наявності приладів обліку - згідно з їх показаннями. До оплати підпадають наступні види послуг: по лічильнику - електроенергія, холодна вода, гаряча вода, водовідведення, централізоване опалення, утримання будинку та прибудинкової території (п. 5.3. Договору).

Відповідач, порушивши умови Договору, станом на дату звернення до суду з позовом не сплатив орендну плату за період з січня 2019 року по травень 2019 року, що складає 37500,00 грн., а також не здійснив компенсацію витрат позивача на оплату комунальних послуг у розмірі 10329,37 грн.

Так, відповідачем не надано доказів повернення нерухомого майна за Договором позивачеві, в тому числі, за актом приймання-передачі.

Наявність та обсяг заборгованості відповідача за Договором за період за період з січня 2019 року по травень 2019 року у розмірі 37500,00 грн. по сплаті орендної плати та заборгованість по відшкодуванню витрат позивача на оплату комунальних послуг у розмірі 10329,37 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у зв`язку з чим позов підлягає.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Повного товариства «Ломбард ТОВ «Надал і Компанія» (03148, м. Київ, вул. Академіка Корольова, 2, поверх 1; ідентифікаційний код: 37395004) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білаф» (03134, м. Київ, вул. Симиренка/Зодчих, 2/19; ідентифікаційний код: 34585442) заборгованість з орендної плати у розмірі 37500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., заборгованість по відшкодуванню витрат позивача на оплату комунальних послуг у розмірі 10329 (десять тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 37 коп. та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева