ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. м. Київ Справа№ 911/1155/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 05.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та Національного банку України на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2018 про зупинення провадження

у справі № 911/1155/18 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофіс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах

В судовому засіданні 05.09.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.08.2018 провадження у справі №911/1155/18 зупинено до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/7913/18.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, третя особа звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального (ст.ст. 2, 114, 195, 227 ГПК України) права.

На переконання скаржника, використавши як підставу зупинення провадження у справі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд посилався лише на пов`язаність справ, а не на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до розгляду справи №910/7913/18. Проте, у редакції ГПК України від 15.12.2017 відсутня така підстава зупинення провадження у справі як неможливість розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

На думку апелянта, судом не обґрунтовано, яким чином встановлені у справі №910/7913/18 обставини впливатимуть на оцінку доказів у справі №911/1155/18, якими Національний банк України обґрунтовує свої доводи у даній справі, виходячи із предмету та підстав позову, з урахування презумпції правомірності правочину.

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є безпідставною, оскільки порушення провадження у справі №910/7913/18, предметом спору в якій є розірвання іпотечного договору, не перешкоджає з`ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, в оскаржуваній ухвалі жодним чином не обґрунтовано чим саме перебування на розгляді Господарського суду міста Києва справи про розірвання іпотечного договору перешкоджає встановленню та оцінки судом у даній справі обставин (фактів), які покладені учасниками даної справи в обґрунтування своїх вимог та заперечень, з огляду на наявні в матеріалах даної справи докази.

Зазначає, що суд не врахував вимоги національного, європейського законодавства та правозастосовної практики про те, що справа має бути розглянута протягом розумного строку, та зупинив провадження у справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не зазначено, яким саме чином з`ясування обставин у ході розгляду справи №910/7913/18 унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, та яким чином встановлені у даній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі.

Апелянт вказує, що судом не обґрунтовано відсутність реальної можливості розглянути господарський спір по суті заявлених вимог на підставі наданих учасниками справи доказів.

Звертає увагу, що у подібних справах між тими ж самими сторонами ухвалені рішення про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Зазначає, що відповідач не вперше звертається до суду з аналогічним позовом та в провадженні Господарського суду міста Києва вже перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофіс" про розірвання іпотечних договорів, а у зв`язку з неявкою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофіс" на засідання на стадії судових дебатів та ухвалення рішення у справі, суд залишив таку позовну заяву без розгляду, що свідчить про зловживання відповідача своїми процесуальними правами.

Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційних скаргах, представник відповідача зазначає, що у суду відсутня можливість самостійно встановити обставини, що встановлюються у справі №910/7913/18, що обумовлено обмеженістю суду предметом позову та неможливістю пред`явлення відповідачем зустрічного позову. Звертає увагу на те, що оскільки предметом даної справи є звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу майна відповідача на прилюдних торгах, в даній справі вирішується питання, що стосується права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофіс".

Вказує, якщо дана справа буде розглянута до вирішення справи №910/7913/18 і Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофіс" буде фактично позбавлено права власності, то відновлення становища у первинний стан буде неможливим у зв`язку з тим, що його нерухоме майно буде вже реалізовано на аукціоні до того, як іпотечний договір № 75 від 03.04.2009 буде розірвано.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу 17.09.2018 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Коротун О.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Коротун О.М., судді Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у справі №911/1155/18, розгляд справи призначено на 08.10.2018.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду апеляційну скаргу 17.09.2018 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Коротун О.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Коротун О.М., судді Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 апеляційну скаргу позивача залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів надсилання копії апеляційної скарги третій особі у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного банку України у справі №911/1155/18, розгляд справи призначено на 08.10.2018.

Відповідно до акту прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 911/1155/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.11.2018 апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та Національного банку України передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі №911/1155/18 апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та Національного банку України на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2018 про зупинення провадження у справі №911/1155/18 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи призначено на 18.12.2018.

10.12.2018 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" надійшла касаційна скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі №911/1155/18 про повернення апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 апеляційне провадження у справі №911/1155/18 зупинено до перегляду Верховним Судом касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №911/1155/18 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 у справі №911/1155/18 повернуто скаржнику на підставі п. 1 ч. 5 ст. 260 ГПК України.

Матеріали справи надіслано до суду першої інстанції.

19.06.2019 від представника третьої особи надійшло клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі.

08.07.2019 з Господарського суду Київської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1155/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 поновлено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 05.09.2019.

05.09.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про відвід колегії суддів, яке було відкликано представником відповідача згідно заяви від 05.09.2019 поданої в судовому засіданні.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.09.2019 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги позивача, просив їх задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.09.2019 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги третьої особи, просив їх задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.09.2019 заперечував проти задоволення апеляційних скарг третьої особи та позивача з підстав, викладених у відзивах на апеляційні скарги, просив їх відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Вичерпний перелік підстав для обов`язкового зупинення провадження у справі встановлений у ст. 227 ГПК України.

Пунктом п`ятим ч. 1 вказаної статті передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з`ясовує як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

При цьому суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу, але й сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних преюдиційних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, проведення відповідних експертиз, а суду - на їх дослідження і оцінку.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Предметом спору у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 75 від 03.04.2009, укладеним між Національним банком України та товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис", посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. і зареєстрованим в реєстрі за № 682.

Водночас, як встановлено судом, в провадженні господарського суду м.Києва знаходиться справа № 910/7913/18 за позовом ТОВ "Приватофис" до Національного банку України. Предметом спору у справі, серед іншого, є розірвання Іпотечного договору № 75 від 03.04.2009, укладеного між Національним банком України та товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис", на підставі якого Національним банком України у даній справі за № 911/1155/18 заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюються або припиняються з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання законної сили.

Отже, у разі задоволення позову у справі №910/7913/18 про розірвання іпотечного договору, який є підставою вимог у справі №911/1155/18, зобов`язання за іпотечним договором будуть відсутні (припиняться з моменту набрання рішенням про розірвання іпотечного договору законної сили).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані справи є пов`язаними, адже у справі №910/7913/18 встановлюються обставини, що мають суттєве значення для розгляду справи №911/1155/18 та впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі.

У даному випадку об`єктивна неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у справі №910/7913/18 та набрання ним законної сили полягає у тому, що при розгляді справи №911/1155/18 суд обмежений предметом спору, вимоги якого ґрунтуються на іпотечному договорі, про розірвання якого заявлені вимоги в іншій судовій справі.

При цьому, твердження апелянтів про можливість судом при вирішенні спору у даній справі самостійно встановити обставини, які є предметом розгляду справи №910/7913/18, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, при вирішенні спору про розірвання договору є встановлення додаткових обставин, які повинні бути враховані при кваліфікації порушення договору як істотного.

Аналіз визначення істотного порушення, що закріплене у ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить про те, що законодавець як підставу для розірвання договору передбачає не лише факт порушення умов договору іншою стороною, а й обов`язково наявність шкоди, завданої останнім цим порушенням.

При розгляді вимог про звернення стягнення на підставі іпотечного договору судом не можуть бути розглянуті та досліджені зазначені вимоги та обставини, з якими закон пов`язує можливість розірвання договору, адже в даній справі судом надається оцінка обставинам щодо дійсності зазначеного правочину, що не є тотожним поняттю та визначенню обставин, з якими закон пов`язує можливість його розірвання.

Крім того, суд обмежений доводами та вимогами позивача, викладеними у позовній заяві, а в даній справі вимог про розірвання іпотечного договору не заявлялось.

Твердження апелянтів про те, що клопотання відповідача про зупинення розгляду даної справи до вирішення іншої, пов`язаної з нею справи, спрямоване на затягування судового розгляду та порушує розумні строки розгляду справи та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні та необґрунтовані, оскільки, вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість необхідності зупинення провадження у справі №911/1155/18 через неможливість розглянути її до вирішення іншої справи, судом враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, окрім того, в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї статті Конвенції свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не можуть розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і аргументів, які є важливими.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у справі з метою надання належної правової оцінки встановленим у іншій справі обставинам та аргументам учасників справи, всебічного і повного з`ясування і перевірки обставин, об`єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішенню спору, залежно від прийнятого рішення у іншій справі, яке матиме суттєве значення для вирішення даної справи.

Як було зазначено вище, обставини, встановлені при вирішенні справи №910/7913/18, матимуть суттєве та істотне значення для розгляду даної справи, оскільки у разі задоволення позовних вимог про розірвання договору, виконання рішення у даній справі (про звернення стягнення на предмет іпотеки) стане неможливим і безпідставним буде задоволення позовних вимог (про звернення стягнення на предмет іпотеки). У разі задоволення позову про розірвання іпотечного договору позивач втратить статус іпотекодержателя за спірним договором, а, отже, права вимоги звернути за ним стягнення.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у даній справі є неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі №911/1155/18 до набрання законної сили рішенням у справі №910/7913/18 за позовом ТОВ "Приватофис" до НБУ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ КБ "Приватбанк" про розірвання іпотечного договору №75 від 03.04.2009, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, у зв`язку з чим подане відповідачем клопотання про зупинення провадження правомірно задоволено судом першої інстанції.

Аналогічна позиція викладена Північним апеляційним господарським судом у постанові від 06.05.2019 у справі №910/7022/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Доводи відповідача, викладені у відзивах на апеляційні скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційних скарг Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та Національного банку України на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2018 про зупинення провадження у справі №911/1155/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 255, 267 - 271, 273, 275 - 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та Національного банку України на ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2018 про зупинення провадження у справі №911/1155/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 31.08.2018 про зупинення провадження у справі №911/1155/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1155/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 09.09.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко