ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. Справа №914/183/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Кравчук Н.М.

Мирутенка О.Л.

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Самбірське лісове господарство» за № 362 від 21.06.2019

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.06.2019 (повний текст рішення складено 07.06.2019, м. Львів, суддя Морозюк А.Я.)

у справі № 914/183/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Метрудтранс», м. Київ

до відповідача: Державного підприємства «Самбірське лісове господарство», м.Самбір Львівської області

про стягнення 362 861,60 грн.

за участю представників:

від позивача: Попов В.О. - довіреність б/н від 12.08.2019;

від відповідача: Гейвич М.М. - ордер серії ЛВ № 099196 від 26.07.2019.

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Метрудтранс» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Державного підприємства «Самбірське лісове господарство» про стягнення 362 861,60 грн. заборгованості за договором №МРТ-498 від 06.11.2012 про організацію перевезень вантажів.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач на виконання умов договору №МРТ-498 про організацію перевезень вантажів від 06.11.2012 надав відповідачу послугу з організації перевезення вантажу «деревина паливна» у вагонах №91503847, №91503730 та №91503243, що підтверджується наявними у матеріалах справи залізничними накладними від 13.05.2016 №541730, від 19.05.2016 №547711 та №547703. Даний вантаж відправлявся зі станції Львівської залізниці призначенням на станцію Ружомберок (Словаччина). Проте на підставі заявок Закарпатської митниці від 13.05.2016 №07-70-61/60/35 та від 19.05.2016 №07-7061/60/44 вказані вагони були затримані з метою проведення митного контролю, про що складено акти загальної форми, та відправлено на станцію Чоп Львівської залізниці для вивантаження вагонів та зберігання майна. Актами загальної форми нараховано платежі за затримку вагонів на загальну суму 362 861,00 грн. В подальшому рішенням Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 у справі 910/17824/17 з ТзОВ «Метрудтранс» стягнуто на користь ПАТ «Українська залізниця» суму додаткових зборів, зокрема, в розмірі 362 861, 60 грн. Вказане рішення ТОВ «Метрудтранс» виконане, що підтверджується платіжними дорученнями і банківськими виписками, згідно яких ТзОВ «Метрудтранс» сплатило на користь ПАТ «Українська залізниця» всю суму боргу з урахуванням судового збору.

Позивач вказує, що виходячи з умов договору № 1033/52-2012 від 23.03.2012, укладеного між ТОВ «Метрудтранс» та ПАТ «Укрзалізниця» про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних платформах, ТзОВ «Метрудтранс» у правовідносинах з ПАТ «Укрзалізниця» виступає платником на підставі присвоєного коду відповідно до умов договору та параграфу 2 ст. 31 Угоди про міжнародне вантажне залізничне сполучення, тоді як вантажовідправником за накладними №541730, №547711 та №547703 було ДП «Самбірське лісове господарство», на користь якого були надані послуги, вартість яких була стягнута з ТзОВ «Метрудтранс» за рішенням суду. Позивач вважає, що ДП «Самбірське лісове господарство» зобов`язане сплатити вартість додаткових послуг при перевезенні його вантажів, нарахованих у зв`язку з затримкою вантажу відповідача Закарпатською митницею ДФС і стягнутих з ТзОВ «Метрудтранс» за рішенням суду, на підставі п.п. 2.2.5., 2.2.27., 3.1. договору №МРТ - 498 від 06.11.2012р. та додатків до нього.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.06.2019 позов ТзОВ «Метрудтранс» задоволено. Суд виніс рішення, яким стягнув з Державного підприємства «Самбірське лісове господарство» на користь ТзОВ «Метрудтранс» 362 861,60грн. додаткових витрат та 5 442,93 грн. - судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Державне підприємство «Самбірське лісове господарство» подало апеляційну скаргу за № 362 від 21.06.2019, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 04.06.2019 скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що предметом спору у даній справі є додаткові витрати, які за своєю правовою природою є додатковими зборами та тарифами, а відповідач не уповноважував позивача оплачувати зазначені кошти. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги тієї обставини, що затримка вагонів на прикордонній станції відбулась у зв`язку з незаконними діями та бездіяльністю Закарпатської митниці ДФС щодо непроведення митних процедур, а не внаслідок винних дій чи бездіяльності відповідача.

Також апелянт посилаючись на п. 2.2.5, 2.2.7, 2.4.5, та 5.1 договору, зазначив що аналіз даних норм вказує на обов`язок клієнта проводити плату виключно за послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів та інші додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, які замовлені клієнтом, та звільняє від обов`язку клієнта сплачувати за додаткові послуги, спричинені протиправними діями влади, а саме Закарпатської митниці ДФС, що відповідно до п. 5.1 договору відноситься до обставин непереборної сили і є підставою для звільнення від відповідальності

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 1716 від 08.07.2019, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 04.06.2019 залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2012 між ТзОВ «Метрудтранс» (виконавець) та Державним підприємством «Самбірське лісове господарство» (клієнт) було укладено договір №МРТ-498 про організацію перевезень вантажів. Відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язався за плату і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів.

Пунктом 2.2.7 договору клієнта зобов`язано проводити оплату за надані послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів, та інші додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, які замовлені клієнтом, відповідно до розділу 3 договору.

Пунктом 2.3.1 договору передбачено право клієнта виступати платником додаткових послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів, які замовлені клієнтом, у всіх видах сполучення в межах України, а також послуг, які надаються залізницями за вільними тарифами, на підставі укладених із залізницями договорів.

Пунктом 3.1 договору, визначено, що загальна ціна договору складається із суми наданих послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів, вартість яких визначається в Протоколі погодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №2 договору).

Пунктом 3.6 договору передбачено, що плата за додаткові послуги, зазначені в додатку №1 до договору, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за калькуляціями залізниць.

Відповідно до пункту 10.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків за надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажів - до повного здійснення розрахунків. Якщо жодна із сторін не звернулася письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до інших сторін про припинення його дії, то цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік.

Додатком №1 до договору Перелік додаткових послуг та розмір плат, пов`язаних з перевезенням вантажів передбачено (п.1), що додаткові послуги, пов`язані з організацією перевезень вантажів, які замовлені клієнтом, у всіх видах сполучення в межах України, сплачуються клієнтом у розмірі ставок, встановлених "Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги", затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356.

Пунктом 2 Додатку №1 до договору передбачено, що оплата кожної послуги, пов`язаної з перевезенням вантажів залізничним транспортом, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів та які надаються за вільними (договірними) тарифами, здійснюється за цінами згідно з розробленими калькуляціями на залізницях відповідно до укладених договорів "Про організацію перевезень вантажів між Клієнтом та залізницями".

Додатком №2 Протокол погодження договірної ціни між Виконавцем і Клієнтом №1 до Договору №МРТ-498 від 06 листопада 2012 р. погоджено, що клієнт перераховує виконавцю за кожний перевезений вагон з вантажем за погодженій, згідно з наданими заявками, в тому числі, додаткові збори, пов`язані з перевезенням вантажів, включені до перевізного документа та встановлені Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги; інші додаткові послуги, що замовлені клієнтом, згідно з додатком №1 до договору.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що ТзОВ «Метрудтранс» на виконання умов договору надало ДП «Самбірське лісове господарство» послуги з організації перевезення вантажу «деревина паливна» у вагонах №91503847, №91503730 та №91503243, згідно залізничних накладних №541730 від 13.05.2016, №547711 від 19.05.2016 та №547703 від 19.05.2016. Даний вантаж відправлявся зі станцій Львівської залізниці призначенням на станцію Ружомберок (Словаччина). Проте на підставі заявок Закарпатської митниці №07-70-61/60/35 від 13.05.2016 та № 07-70-61/60/44 від 19.05.2016, вказані вагони були затримані з метою проведення митного контролю, про що складено акти загальної форми (заявки та акти додаються), та на виконання вказівок митниці вантаж у вагонах №91503847, 91503730 та №91503243 було відправлено на станцію Чоп Львівської залізниці для вивантаження згаданих вагонів та зберігання майна, вилученого митним органом.

У зв`язку з затримкою вагонів Закарпатською митницею ДФС ПАТ «Укрзалізниця» за актами загальної форми визначено порушення ст. ст. 218,338 Митного кодексу України та нараховано платежі за затримку вагонів №91503847, №91503730 та №91503243, згідно зі ставками Збірника тарифів №1 із застосуванням коригувального коефіцієнта, на загальну суму 362 861, 60 грн.

В подальшому рішенням Господарського суду м. Києва від 22.05.2018 у справі №910/17824/17 сума додаткових зборів, зокрема, в розмірі 362 861, 60 грн. була стягнута на користь ПАТ «Українська залізниця» з ТзОВ «Метрудтранс», як з платника залізничного тарифу та додаткових послуг, наданих залізницею, яким одночасно надано розстрочку на сплату суми боргу та судового збору, щомісячними платежами відповідно до графіку погашення до 01.12.2018.

На виконання вказаного рішення від 07.03.2018 у справі №910/15906/17, ТОВ «Метрудтранс» сплатило на користь ПАТ «Українська залізниця» суму боргу з врахуванням судового збору в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №737 від 02.07.2018; №960 від 15.08.2018; №1042 від 04.09.2018; №1045 від 05.09.2018; №1219 від 11.10.2018; №1362 від 23.11.2018 та банківською випискою з 01.07.2018 до 23.11.2018 р.

Позивач стверджує, що обов`язок ДП «Самбірське лісове господарство» сплатити вартість додаткових послуг при перевезенні його вантажів, закріплений умовами договору №МРТ - 498 від 06.11.2012 та додатками до нього, а нараховані у зв`язку з затримкою вантажу відповідача Закарпатською митницею ДФС і стягнуті з ТОВ «Метрудтранс» за рішенням суду суми додаткових витрат підлягають покладенню на ДП «Самбірське лісове господарство». У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, як з особи, для якої та в інтересах якої організовувалось перевезення його вантажів, додаткових витрат в розмірі 362 861,60 грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням.

Відповідно до п.п. 2, 13 Правил користування вагонами і контейнерам, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, визначено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Крім того, ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Як встановлено судом, факт затримання вагонів та їх огляд митницею підтверджено матеріалами справи, про що свідчать наявні акти загальної форми. Окрім цього дані факти були встановленні рішенням Господарського суду м. Києва від 22.05.2018р., що набрало законної сили у справі №910/17824/17, сума додаткових зборів, у зв`язку із затримкою вагонів,зокрема, в розмірі 362 861,60 грн. була стягнута на користь ПАТ «Українська залізниця» з ТОВ «Метрудтранс» (позивача), як з платника залізничного тарифу та додаткових послуг, наданих залізницею.

При цьому судами встановлено, що затримка вагонів відбулась у зв`язку з проведенням митного огляду вантажу, що перевозилися у зазначених вагонах.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 318 Митного кодексу України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 336 Митного кодексу України митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення) є формою митного контролю, який здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Враховуючи викладене, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії щодо здійснення митного огляду є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 911/4080/16, від 02.05.2018 у справі № 927/526/17, від 17.05.2018 у справі № 911/1560/17), та дійшов правильного висновку про те, що у відповідача саме в силу закону ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України виник обов`язок відшкодувати позивачу суму нарахованих залізницею додаткових зборів в сумі 362 861,60 грн, у зв`язку з виконанням ТОВ «Метрудтранс» взятих на себе зобов`язань за договором № МРТ-498 від 06.11.2012.

Відповідно до статті 28 § 6, статті 32 § 1 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла з причин, незалежних від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв`язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством. Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

З огляду на викладене та системний аналіз змісту положень статтей Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, статтей 218, 338 Митного кодексу України, статтей 119, 121 Статуту залізниць України, пунктів 2, 3, 8, 10 - 13, 15, 16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 11 від 25.02.1999, пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що вартість проведених залізницею розвантажувальних, навантажувальних, зважувальних та інших робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, має в будь-якому випадку оплачуватися вантажовласниками (вантажовідправниками) незалежно від того, чи виявлено митницею факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 911/4080/16, відповідно до якої у разі, якщо факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю не виявлено, вантажовідправник може стягнути в судовому порядку понесені ним збитки у розмірі вартості сплачених залізниці витрат з того органу, за ініціативою якого було проведено затримку товару на станціях залізниці чи на підходах до них.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновку суду першої інстанцій, які викладені в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що немає підстав для скасування рішення Господарського суду Львівської області від 04.06.2019.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.В задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Самбірське лісове господарство» за № 362 від 21.06.2019 відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.06.2019 у справі № 914/183/19 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.09.2019.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Кравчук Н.М.

суддя Мирутенко О.Л.