ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2165/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд", (49107, м. Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, 26/171; ідентифікаційний код 32006967)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (61038, Харківська обл., м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4; ідентифікаційний код 30428944)

про стягнення 55100,00 грн.

Справу розглянуто без повідомленням (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Прайд", 10.07.2019 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс", про стягнення 55100,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами-заявками: ПРНФ-000695 від 05.09.2018, ПРНФ-000751 від 13.09.2018, ПРНФ-000870 від 04.10.2018, ПРНФ-000982 від 22.10.2018, ПРНФ-001015 від 24.10.2018, в частині своєчасної оплати за надані послуги перевезення. Також позивач просить покласти на відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.07.2019 позовну заяву ТОВ "Прайд" прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Клопотання від сторін, в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України, щодо проведення розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.07.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, та була отримана представником відповідача 16.07.2019 р.

Згідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак суд визнає, що відповідач був належним чином повідомлений про факт відкриття провадження у даній справі, проте не скористався своїм правом на надання відзиву на позов.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.07.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 жовтня 2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Прайд" (позивач, виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (відповідач, замовник) було укладено договір про перевезення та транспортно-експедиційне обслуговування вантажів № ПР-355, предметом якого визначено регулювання взаємовідносин сторін при виконання виконавцем доручень замовника з перевезення та транспортно-експедиційне обслуговування вантажів замовника автомобільним транспортом, як в міжміському, так і в міжнародного сполученні згідно заявкам останнього. Виконавець може виконати інші кур`єрські доручення замовника за домовленістю.

Згідно п. 2.2. Договору, для виконання конкретного перевезення вантажу Замовник не пізніше 2 календарних днів до початку перевезення подає виконавцю заявку на перевезення вантажу.

За приписами п. 8.1. договору, він вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 р.

Додатковою угодою № 1 від 28.12.2015 р. до договору в частині строку його дії внесені зміни, а саме продовжено строк дії договору до 31.12.2018 р., проте у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Як зазначає позивач, на виконання умов укладеного договору позивач у період з 05.09.2018 по 25.10.2018 надав відповідачу транспортно - експедиційних послуги загальною вартістю, з урахування ПДВ, 61 100.00 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивачем до матеріалів справи надано наступні докази:

- копії Договорів-заявок: № ПРНФ-000695 від 05.09.2018; № ПРНФ-000751 від 13.09.2018; № ПРНФ-000870 від 04.10.2018; № ПРНФ-000982 від 22.10.2018; ПРНФ-001015 від 24.10.2018;

- копії актів здачі - прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0001019 від 06.09.2018 р. на суму 11800 грн.; № ОУ-0001081 від 14.09.2018р. на суму 12 500 грн.; № МОУ-0001198 від 05.10.2018р. на суму 12800 грн.; № ОУ-0001293 від 23.10.2018 р. на суму 12000 грн.; № МОУ-0001321 від 25.10.2018р на суму 12000 грн.;

- копії товаро-транспортних накладних: № 000003656 від 05 вересня 2018р.; № 000003657 від 05 вересня 2018р.; № 000003655 від 05 вересня 2018р.; № 002 від 12 вересня 2018р.; № 6399 від 13 вересня 2018р.; № 85614691 від 04 жовтня 2018р., № 85609192 від 04 жовтня 2018р., № 85606329 від 04 жовтня 2018р., № 000004703 від 22 жовтня 2018 р., № 000004789 від 24 жовтня 2018р.

Документи, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств.

За умовами п. 2.6. Договорів - заявок, відповідач повинен був оплатити послуги на поточний рахунок позивача протягом 7 (семи) календарних днів з моменту відвантаження вантажу (оформлення Акту надання послуг).

Як зазначає позивач, відповідачем станом на 08.07.2019р. було частково зроблено оплату на загальну суму 6000,00 грн., про що свідчать Звіти про дебетово - кредитові операції по рахунку: 1001 "ПРАЙД ТОВ", а саме 10.05.2019 р., 30.05.2019р. та 12.06.2019р. відповідачем були внесені часткові оплати по Акту № ОУ-0001081 від 14.09.2018р. кожна з оплат на суму 2 000,00 грн.

Із сукупного аналізу наданих позивачем доказів судом встановлено, що позивачем надано відповідачу транспортно - експедиційні послуги за договором № Пр-355 від 01.10.2014 р. на підставі Договорів-заявок: № ПРНФ-000695 від 05.09.2018; № ПРНФ-000751 від 13.09.2018; № ПРНФ-000870 від 04.10.2018; № ПРНФ-000982 від 22.10.2018; ПРНФ-001015 від 24.10.2018, у загальному розмірі 61100,00 грн., за які відповідач, в порушення умов укладеного договору, розрахувався з позивачем не в повному обсязі, несплаченою залишилась сума у розмірі 55100,00 грн.

Внаслідок укладення між сторонами Договору на перевезення і транспортно- експедиційне обслуговування вантажів № Пр-355 від 01 жовтня 2014р. та підписання договорів-заявок, між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Статтею 919 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи містять належні докази виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо своєчасного надання послуг на загальну суму 55100,00 грн., та не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем вказаної суми, що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належних доказів виконання домовленості або вмотивованих заперечень проти неї, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, вимоги позивача у вищезазначеній сумі основного боргу за договором на перевезення і транспортно - експедиційне обслуговування вантажів № Пр-355 від 01 жовтня 2014р. у розмірі 55100,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статями 124, 129-1 Конституції України, статями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 202, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4; ідентифікаційний код 30428944) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд" (49107, м. Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, 26/171; ідентифікаційний код 32006967) борг розмірі 55100,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "09" вересня 2019 р.

Суддя М.І. Шатерніков