ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1288/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Діброви Г.І., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - адвоката Теплицького М.І. за посвідченням № 877 від 28.05.2004 та ордером серія КВ № 804241 від 11.09.2019;

від відповідача - - директора з юридичних питань-підписанта Єліна І.Ю. за наказом № 1 від 03.01.2019 та паспортом серія КЕ НОМЕР_1 від 15.10.1997 ,

/скаржник повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином (див. - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 21.08.2019), але не скористався правом на участь в судовому засіданні/,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2019, прийняту суддею Шаратовим Ю.А. у м. Одесі

про повернення заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" та

Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про застосування наслідків нікчемного правочину

у справі №916/1288/19

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ"

про стягнення 1 353 796,20 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) /далі- Адміністрація/ звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Морський клуб ТЦФ", в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором оренди рухомого майна від 01.09.2005 № КД- 7786 в розмірі 1 353 796,20 грн, з яких: 600 945,04 грн. - основного боргу, 102 212,22 грн. - пені, 639 734,40 грн. - неустойки та 10 904,63 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендних платежів за договором оренди за період з травня 2018 року по листопад 2018 року.

09.07.2019 засновник ТОВ "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою в даній справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до ТОВ "Морський клуб ТЦФ" та Адміністрації, в якій мовою оригіналу просив застосувати наслідків недійсності нікчемного правочину (угоди про поновлення договору №КД-7786 від 01.09.2005), згідно якого 28.03.2016 підписаний Акт приймання-передачі майна, до заявленої державним підприємством "Адміністрація морських портів України" заборгованості ТОВ "Морський клуб ТЦФ" за договором № КД-7786 від 01.09.2005 у розмірі 600 945,04 грн., пеню у розмірі 102 212,22 грн., неустойки у розмірі 639 734,40 грн. та 3 % річних у розмірі 10 904,63 грн. на загальну суму 1 353 796,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_1 повернуто заявнику через порушення вимог ч.1,5 ст.49 та ч.2 ст.180 ГПК України, оскільки позовні вимоги заявника не стосуються предмету спору, який розглядається у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України та направити справу до місцевого суду для продовження розгляду, відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України.

Зокрема, заявник вважає, що суд першої інстанції не врахував і належним чином не дослідив предметну складову позовних вимог ОСОБА_1 , та незважаючи на те, що предметом позову як Адміністрації так і ОСОБА_1 є матеріальна правова вимога зобов`язального характеру, вдався до вільного тлумачення предмету заявленого ОСОБА_1 позову, що призвело до прийняття помилкового висновку про те, що заявлений третьою особою предмет позовних вимог є таким, що не взаємопов`язаний з первісним позовом.

Також на думку скаржника місцевий суд вийшов за межі заявлених ним позовних вимог, оскільки заявник не заявляв позовні вимоги, які б не співпадали з предметом спору в справі та не подавав заяв про зміну предмету та підстав позову.

Крім того скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував під час розгляду даної справи норми міжнародного права, а саме ст.ст. 6,13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини.

Крім того, скаржник зазначає про необхідність однакового застосування правових позицій у подібних правовідносинах, що викладені в раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду у справах №910/20867/17, №914/2236/18, 910/15439/17.

Озвучене в судовому засіданні клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи висновків Верховного Суду колегією суддів задоволено.

03.06.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника Адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить визнати апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 у даній справі зловживанням процесуальними правами та залишити її без розгляду, прийняти рішення про накладення на ОСОБА_1 штрафу за зловживання процесуальними правами, однак колегія суддів відхиляє доводи позивача стосовно того, що подану апеляційну скаргу слід визнати зловживанням процесуальними правами з огляду на те, що оскарження відповідної ухвали суду першої інстанції є його правом, реалізація якого не може вважатися зловживанням процесуальними правами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Відповідно до статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним із первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові

Як вірно встановлено місцевим судом, у даній справі спір виник із зобов`язальних відносин щодо сплати ТОВ "Морський клуб ТЦФ" заборгованості з орендної плати за договором оренди, тобто щодо виконання господарських зобов`язань, і не стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 , як учасника ТОВ "Морський клуб ТЦФ".

Разом із тим позов учасника ТОВ «Морський клуб» ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до заявленої ДП "Адміністрація морських портів України" заборгованості ТОВ "Морський клуб ТЦФ" за договором оренди рухомого майна від 01.09.2005 №КД- 7786 в розмірі 1 353 796,20 грн. обґрунтовано порушенням корпоративних прав фізичної особи, тобто спір виник не із зобов`язальних, а із корпоративних правовідносин, учасниками яких є ТОВ "Морський клуб ТЦФ" і фізична особа ОСОБА_1 , і щодо різних предметів спору: за позовом ДП "Адміністрація морських портів України" - щодо заборгованості за договором, а за позовом третьої особи - щодо законності самого договору та, відповідно, правових підстав для стягнення боргу за цим договором.

Враховуючи зазначене місцевий суд дійшов правомірного висновку про те, що заявлений фізичною особою ОСОБА_1 позов не взаємопов`язаний із первісним позовом, оскільки вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, які відповідно врегульовані нормами зобов`язального права, що унеможливлює його спільний розгляд із первісним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 916/1743/18, від 20.05.2019 у справі № 916/1302/18, від 16.08.2019 у справі №916/2710/18 і колегія суддів не вбачає підстав відступати від неї.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №910/20867/17 з огляду на те, що правовідносини в цій справі не можна визнати подібними до правовідносин у даній справі, оскільки вони не стосуються позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору як фізична особа з обґрунтуванням порушення корпоративних прав у межах розгляду спору про стягнення заборгованості.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника і на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 22.04.2019 у справі №914/2236/18 і від 11.04.2018 у справі №910/15439/17, адже в них не йдеться про звернення з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги.

При цьому висновок господарського суду про те, що поданий третьою особою позов не пов`язаний з первісним позовом не є виходом за межі позовних вимог, оскільки позов третьої особи по суті судом не розглядався, а тому колегія суддів відхиляє відповідні доводи скаржника

Відповідно до приписів частини шостої статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає підставним повернення вказаної заяви заявнику за ч.6 статті 180 цього Кодексу, а тому залишає апеляційну скаргу учасника ТОВ "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 - без змін.

При цьому слід зазначити, що скаржник не позбавлений права на звернення до суду з позовом для захисту своїх прав в окремому судовому провадженні.

Керуючись ст.ст. , 255, 269, 270, 275, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 у справі №916/1288/19 - без змін.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.09.2019 о 10:30

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Колоколов С.І.