СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р. Справа № 922/2243/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю:

прокурора - Здор Т.О. - на підставі посвідчення від 21.05.2019р. №052862,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Харківська область, м.Ізюм, (вх. №2471 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19 (суддя Ольшанченко В.І., постановлену в м.Харків, час постановлення ухвали - не зазначено, дата складення повного тексту - 19.07.2019р.)

за позовом: Заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Харківська область, м.Ізюм,

до 1-го відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків,

до 2-го відповідача: фізичної особи ОСОБА_2, Харківська область, с. Кідрашівка,

до 3-го відповідача: Фермерського господарства "Ранг", Харківська область, с. Кіндрашівка,

про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки, площею 24,0581га,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_2 та до ФГ "Ранг", в якій просив суд:

1) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014р. №2304-СГ;

2) визнати недійсним, укладений 21.11.2014р. між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_2 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 24,0581га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;

3) визнати недійсним, укладений 06.01.2017р. між ОСОБА_2 та ФГ "РАНГ" договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 24,0581га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки;

4) зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку загальною площею 24,0581 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0615 вартістю 498799,05грн. державі, в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ().

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що в даному випадку, порушення інтересів держави полягає в недотриманні Головним управлінням Держземагентства у Харківській області вимог законодавства, що призвело до незаконної передачі земельної ділянки в користування фізичній особі ОСОБА_2 , а згодом в суборенду Фермерському господарству "РАНГ" без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону), чим підривається авторитет держави, в особі органів виконавчої влади, які уповноваженні на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території.

Як зазначав в позовній заяві прокурор, він звертається з даним позовом самостійно, враховуючи те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у тому числі законності укладення цивільно-правових угод з цих питань, та є відповідачем у даній справі.

Також прокурор зазначав, що звернення до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на припинення незаконної діяльності органу виконавчої влади та зміцнення авторитету держави, а також відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників, оскільки прийняття незаконних рішень органами виконавчої влади порушує рівновагу у соціально-економічних відносинах та негативно впливає на зміцнення їх авторитету у суспільстві.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19 відмовлено заступнику керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, фізичної особи ОСОБА_2 та до ФГ "Ранг" про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації та повернення земельної ділянки, площею 24,0581га; повернуто позовну заяву та додані до неї документи, всього на 71 аркуші, в тому числі платіжне доручення №1531 від 14.06.2019р. на суму 13244,99грн.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на положення пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що спір у даній справі є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи ОСОБА_2 , який не є підприємцем.

Керівник Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19 та передати справу на розгляд до господарського суду Харківської області. Одночасно апелянт звернувся з клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що відмовляючи у відкритті провадження у справі господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи ОСОБА_2 , який не є підприємцем.

Посилаючись на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №368/546/16-ц, від 22.08.2018р. у справі №606/2032/16-ц, від 13.06.2018р. у справі №474/100/16-ц, від 13.03.2018р. у справі №348/992/16-ц, прокурор зазначає, що оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їх земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади щодо користування земельними ділянками наданими з земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Прокурор також звертає увагу на те, що матеріалами доданими до позовної заяви підтверджується, що між ОСОБА_2 та ГУ Держгеокадастру у Харківській області було укладено договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України "Про фермерське господарство"; після державної реєстрації цього договору відповідач заснував фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа.

Тобто в правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до Фермерського господарства "Приоскільне" з дня його державної реєстрації, та надалі вказана земельна ділянка була передана в суборенду іншому Фермерському господарству - ФГ "Ранг".

Таким чином, прокурор наголошує, що оскільки в даному випадку фізичною особою ОСОБА_2 після укладення договору оренди земельної ділянки було створено фермерське господарство, яке є юридичною особою, цей спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Крім того, прокурор посилається на правову позицію викладену у у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019р. у справі №628/776/18 за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_2 , ФГ "Ранг" про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки площею 24,0581га, в якій суд дійшов висновку про те, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За наведених обставин, прокурор вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, місцевий господарський суд позбавив прокурора можливості звернення до суду за захистом інтересів держави, що суперечить положенням статті 4 Господарського процесуального кодексу України та статті 124 Конституції України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2019р. поновлено керівнику Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19; встановлено сторонам у справі строк до 02.09.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 11.09.2019р.

30.08.2019р. 1-им відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№8221), в якому просить суд відмовити в задоволенні керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19 залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 11.09.2019р. прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19 та передати справу на розгляд до господарського суду Харківської області.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, представники сторін про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені завчасно належним чином (т.1 а.с.162-166), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, 29.09.2014р. фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області з заявою про надання в оренду земельної ділянки площею 24,0581 га для ведення фермерського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області.

У вказаній заяві зазначено, що до неї додаються: копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія паспорта та ідентифікаційного коду, копія документа про наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства та інформація про нормативну грошову оцінку землі (т.1 а.с.17 на звороті).

Зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0615 належить до земель державного резервного фонду сільськогосподарського призначення, форма власності державна, дата державної реєстрації - 7 листопада 2013 року (т.1 а.с.17).

Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області від 26.09.2014р. № 2304-СГ "Про надання в оренду земельної ділянки" фізичній особі ОСОБА_2 було надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 24,0581 га з кадастровим номером :02:000:0615, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, для ведення фермерського господарства строком на 49 років (т.1 а.с.23).

21.11.2014р. між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, а також складено акт погодження її меж та акт приймання-передачі земельної ділянки. Державну реєстрацію договору здійснено 06.05.2015р. (т.1 а.с.24-27).

16.05.2016р. між Головним управлінням Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 21.11.2014р., відповідно до якої було визначено розмір орендної плати в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок (т.1 а.с.31).

09.09.2016р. проведено державну реєстрацію ФГ "Приоскільне", засновником якого є ОСОБА_2

07.12.2016р. фізична особа ОСОБА_2 звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про надання згоди на передачу в суборенду земельних ділянок для ведення фермерського господарства загальною площею 158,0579 га з кадастровими номерами :04:000:0305, :02 : 000 : 615, :02:000:0608, :02:000:0614, :02:000:0612, :02:000:06111, : 02:000:0610, :02:000: 613 , які надані заявникові в оренду на підставі договорів від 21 листопада 2014 року, укладених ним з Головним управлінням Держземагентства у Харківській області (т.1 а.с.32).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.12.2016р. № 14386-СГ фізичній особі ОСОБА_2 було надано згоду на передачу в суборенду спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0615 (т.1 а.с.32 на звороті).

06.01.2017р. між фізичною особою ОСОБА_2 та Фермерським господарством "Ранг", було укладено договір суборенди цієї земельної ділянки. Зроблено розрахунок розміру орендної плати та складено акт приймання-передачі ділянки в суборенду (т.1 а.с.33-35).

Посилаючись на порушення інтересів держави, яке полягає в недотриманні Головним управлінням Держземагентства у Харківській області вимог законодавства, що призвело до незаконної передачі земельної ділянки в користування фізичній особі ОСОБА_2 , а згодом в суборенду Фермерському господарству "РАНГ" без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону), 15.07.2019р. заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_2 та до ФГ "Ранг", в якій просив суд:

1) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної ділянки" від 26.09.2014р. №2304-СГ;

2) визнати недійсним, укладений 21.11.2014р. між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_2 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 24,0581га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки;

3) визнати недійсним, укладений 06.01.2017р. між ОСОБА_2 та ФГ "РАНГ" договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 24,0581га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки;

4) зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку загальною площею 24,0581 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0615 вартістю 498799,05грн. державі, в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області () (т.1 а.с.7-52).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у даній справі відмовлено у відкриті провадження у справі, з підстав викладених вище (т.1 а.с.2-6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що згідно з частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім того, право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

За приписами наведеної норми, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

За змістом процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Особливості участі прокурора в розгляді справ встановлено статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, за змістом положень якої у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Зі змісту позовної заяви прокурора вбачається, що останній звернувся до суду в інтересах держави з відповідним позовом до фізичної особи про визнання недійсним та скасування розпорядження органу державної влади про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, про визнання недійсними договору оренди земельної ділянки, наданої для ведення фермерського господарства, укладеного між фізичною особою і органом державної влади, та договору суборенди цієї земельної ділянки, укладеного між цією ж фізичною особою і фермерським господарством, а також про зобов`язання фізичної особи повернути цю земельну ділянку у зв`язку з невиконанням вимог законодавства щодо її використання. Прокурор посилався на те, що особою, уповноваженою здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є відповідач - ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України "Про фермерське господарство").

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 згаданого Закону).

Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону України "Про фермерське господарство" вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство" можна зробити висновок, що після укладення договору користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Як було зазначено вище, 21.11.2014р. між фізичною особою ОСОБА_2 та Головним управлінням Держземагентства у Харківській області було укладено договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України "Про фермерське господарство". Після державної реєстрації цього договору відповідач заснував фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа.

Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до ФГ "Приоскільне" з дня його державної реєстрації. Надалі ця земельна ділянка передана в суборенду іншому фермерському господарству - ФГ "Ранг", у користуванні якого вона перебувала на час звернення прокурора до суду з вимогою, зокрема, про повернення земельної ділянки.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (замість яких захист інтересів держави в суді у визначених законом випадках здійснюють прокурори), мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №348/992/16-ц, від 22.08.2018р. у справі № 606/2032/16-ц, від 21.11.2018р. у справі №272/1652/14-ц, від 03.04.2019р. у справі №628/776/18.

Судова колегія також враховує правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019р. у справі №628/776/18 за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_2 , ФГ "Ранг" про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки площею 24,0581га, в якій суд дійшов висновку про те, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Вищевказана правова позиція Верховного Суду враховується колегією суддів на виконання вимог частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та пункту 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, яким унормовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, місцевий господарський суд позбавив прокурора можливості звернення до суду за захистом інтересів держави, що суперечить положенням статті 4 Господарського процесуального кодексу України та статті 124 Конституції України.

Отже, дослідивши обставини справи у їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області та відповідно скасування ухвали господарського суду першої інстанції відмову у відкритті провадження у справі з направленням справи до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити господарський суд першої інстанції згідно з загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 234, 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 19.07.2019р. у справі №922/2243/19 скасувати.

Справу №922/2243/19 передати на розгляд до господарського суду Харківської області.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко