СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа № 922/935/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Россолов В.В. , суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Коваленко С.В., довіреність, адвокат

від відповідача: Радигін Є.С., довіреність, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова Харківської області (вх. № 1853 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019р., повний текст складено 27.05.2019р. (суддя Буракова А.М.)

у справі № 922/935/19,

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова Харківської області

про стягнення 115 087,86 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова Харківської області про стягнення 115 087,86 грн., у тому числі: пеня у сумі 79 086,45 грн.; три проценти річних у сумі 9 273,22 грн.; інфляційні втрати у сумі 26 728,19 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 2664/1617-КП-32 від 20.01.2017 щодо здійснення своєчасної оплати за отриманий природний газ, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.05.2019 р. у справі №922/935/19 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, 23, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) пеню у сумі 79 086,45 грн., три проценти річних у сумі 9 273,22 грн., інфляційні втрати у сумі 26 728,19 грн. та 1 921,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано обґрунтованістю заявлених вимог. Судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені, оскільки тяжкий фінансовий стан відповідача не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019 року у справі №922/935/19 у частині стягнутої суми пені у розмірі 79 086,45 грн. та змінити у цій частині рішення шляхом зменшення нарахованої пені на 90 % до суми 7908,65 грн. або на інший обґрунтований процент від суми пені.

Апелянт вважає висновки суду, викладені в рішенні такими, що не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального права та процесуального права. Зазначає, що судом залишено поза увагою причини неналежного виконання відповідачем зобов`язань зі сплати за газ, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, а також інші обставини, що були зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву в частині розгляду питання про зменшення пені.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Россолов В.В., Склярук О.І.

За результатами усунення недоліків, встановлених ухвалою від 19.06.2019 р. про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2019 р. у справі № 922/935/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019 р. у справі № 922/935/19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 р. у справі №922/935/19 призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019 р. у справі № 922/935/19 на 03 вересня 2019 року об 11:30 год.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача, вважаючи рішення законним та обґрунтованим, заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

20.01.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (споживач) було укладено договір № 2664/1617-КП-32 постачання природного газу, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

23.01.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (споживач) укладено додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу № 2664/1617-КП-32 від 20.01.2017 р.

Згідно з п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій).

За умовами п.2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01 січня 2017р. по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 609,359 тис. куб. метрів (шістсот дев`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять куб. метрів), у тому числі за місяцями: січень 336,306 тис. куб. м, лютий 152,285 тис. куб. м, березень 120,768 тис. куб. м (I кв. 2017 р. 609,359 тис. куб. м).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу(п. 3.4 договору).

Ціна на природний газ визначається відповідно до п.5.2 цього договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання Сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою для сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни (п. 5.1. договору).

За змістом п.5.2 договору, ціна за 1000 куб. м газу за цим договором становить 6 979,00 гривень, крім того податок на додану вартість (20%) 1 395,85 грн. До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ належить 8 374,80 грн. (вісім тисяч триста сімдесят чотири грн. 80 коп.).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п.5.4 договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору. За наявності заборгованості у споживача за цим договором, постачальник зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від споживача, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Пунктом 7.2 договору передбачено, серед іншого, обов`язок споживача щодо своєчасної оплати вартості поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У разі невиконання споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.8.2. договору).

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлений пунктом 10.3 договору, та становить п`ять років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 січня 2017 р. до 31 березня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розд. 12 договору).

На виконання умов договору ПАТ НАК Нафтогаз України було передано КП Теплоенерго Лозівської міської ради природний газ на загальну суму 2 863 367,86 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2017 р. на суму 1 191 750,79 грн. ( у січні 2017 року), від 28.02.2017 р. на суму 1 156 482,17 грн.( у лютому 2017 року), від 31.03.2017р. на суму 515 134,90 грн. ( у березні 2017 року).

Позивач наголошує, що відповідачем прийняті на себе зобов`язання за договором по сплаті за отриманий газ здійснювалися несвоєчасно та не були виконані у передбачений пунктом 6.1 договору строк, на підтвердження чого надано довідку Операції по договору № 2664/1617-КП-32, підприємство «Теплоенерго КП ЛМР ХО», з 01.10.2016 р. по 31.05.2018 р..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради 79 086,45 грн. пені, 9 273,22 грн. 3% річних, 26 728,19 грн. інфляційних втрат.

До позовної заяви додано копію постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019р. за №226 щодо зміни типу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменування його в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст.629 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою договір № 2664/1617-КП-32 є договором поставки, згідно з яким за приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №2664/1617-КП-32 від 20.01.2017 р. остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобов`язання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою січня 2017 року на суму 1 191 750,79 грн. не пізніше 27.02.2017 р. (з урахуванням того, що останній день строку (25.02.2017 р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України);

- за поставкою лютого 2017 року на суму 1 156 482,17 грн. не пізніше 27.03.2017 р. включно (з урахуванням того, що останній день строку (25.03.2017 р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України),

- за поставкою березня 2017 року на суму 515 134,90 грн. 25.04.2017 р. включно.

Згідно відомостей, які містяться у довідці Операції по договору № 2664/1617-КП-32, підприємство «Теплоенерго КП ЛМР ХО», з 01.10.2016 р. по 31.05.2018 р., наданої АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, остаточний розрахунок за поставками січня, лютого та березня 2017 року було здійснено відповідачем з порушенням строків, встановлених розділом 6 Порядок та умови проведення розрахунків договору №2664/1617-КП-32 від 20.01.2017р., що не спростовано відповідачем.

Виходячи з даних Розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань за договором № 2664/1617-КП-32 від 20.01.2017 р., доданого до позовної заяви, позивачем за прострочення виконання зобов`язання по оплаті за отриманий природний газ нараховано та вимагається до стягнення за поставками січня 2017 р. - 177,99 грн. пені, 19,07 грн. 3% річних; за поставками лютого 2017 р. 29 395,95 грн. пені, 3 361,80 грн. 3% річних, 9 014,79 грн. інфляційних втрат; за поставками березня 2017 р. 49 512,51 грн. пені, 5 892,36 грн. 3% річних, 17 713,40 грн. інфляційних втрат.

Відповідачем не надано до справи доказів своєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором № 2664/1617-КП-32 від 20.01.2017 року, а також не надано жодних обґрунтованих заперечень щодо розрахунків, наданих позивачем.

Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції правомірно виходив з того, що фактичне перерахування вартості природного газу за поставками січня-березня 2017 року здійснено відповідачем з порушенням строків, встановлених договором № 2664/1617-КП-32 від 20.01.2017 року

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями, в розумінні ст.230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п.6 ст.232 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача та правомірність нарахування трьох відсотків річних у сумі 9 273,22 грн., інфляційних втрат у сумі 26 728,19 грн. та пені у сумі 79 086,45 грн. за договором № 2664/1617-КП-32 від 20.01.2017 р. про постачання природного газу.

Разом з тим, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені, не надав належної оцінки обставинам та доказам, якими відповідач обґрунтовував заявлене клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відзиві на позову заяву, зокрема, було заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90%, в обґрунтування якого відповідач посилався на дебіторську заборгованість товариства, в тому числі населення, бюджетних організацій, промислових підприємств за спожиті послуги, держави по виплаті бюджетного відшкодування за надані населенню пільги та субсидії, що в свою чергу стало причиною скрутного фінансового становища підприємства.

На підтвердження викладених у клопотанні обставин, відповідачем надано протокол № 3 Територіальної комісії з питань узгодження різниці в тарифах Харківської обласної державної адміністрації, яким узгоджено обсяги заборгованості з різниці в тарифах на послуги теплопостачання, надані в минулі періоди КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради на суму 4 467 422,00грн.; Інформацію про нарахування та надходження за теплову енергію по КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради станом на 01.01.2017р., на 01.01.2018р., на 01.01.2019р., на 01.04.2019р.; копії Балансів (звітів про фінансовий стан) КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради за 2016, 2017, Балансу за 2018р., тощо.

Згідно з положеннями статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду, при прийнятті рішення, зменшувати розмір неустойки, що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, передбачене також частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Судова колегія зазначає, що ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Судова колегія також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Вказана правова позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Як зазначено відповідачем, на підприємстві, КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради, склалася складна економічна ситуація, яка виникла у зв`язку зі збитковістю послуг, що надає підприємство. Основними причинами тяжкого економічного стану є наступні об`єктивні причини: невідповідність тарифів на послуги теплопостачання; несвоєчасне фінансування з Державного бюджету субвенцій на покриття пільг та субсидій; великий обсяг заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої не вирішено; систематична заборгованість споживачів, тощо.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором, сплативши в повному обсязі вартість отриманого газу, що свідчить про добросовісне відношення відповідача до виконання своїх договірних зобов`язань. Термін прострочки виконання зобов`язань по оплаті вартості отриманого природного газу не є значним, доказів понесення позивачем збитків матеріали справи не містять. Крім того, позивачем застосовано до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради є комунальним підприємством, що створено для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні, враховуючи складну економічну ситуацію підприємства, повне виконання основного зобов`язання відповідачем, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 50% до 39 543,23 грн.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.05.2019 р. у справі №922/2783/18, від 27.03.2019 р. у справі №912/1703/18, від 01.08.2019 р. у справі №922/2772/18.

Згідно з п.2 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, змінити рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.277 Господарського процесуального кодексу України).

За результатами апеляційного провадження, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність зміни рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019 р. у справі №922/935/19 в частині стягнення суми пені, а саме зменшення розміру пені на 50 % (з 79 086,45 грн. до 39 543,23 грн.), з викладенням резолютивної частини рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019 р. у справі №922/935/19 у зміненій редакції.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019р. у справі №922/935/19 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019р. (повний текст складено 27.05.2019р.) у справі №922/935/19 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2019р. (повний текст складено 27.05.2019р.) у справі №922/935/19 в наступній редакції:

Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, буд.23, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6, ) пеню у сумі 39 543,23 грн., три проценти річних у сумі 9 273,22 грн., інфляційні втрати у сумі 26 728,19 грн. та 1 260,96 грн. витрат по сплаті судового збору за звернення до суду з позовною заявою.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6, ) на користь Комунального підприємства Теплоенерго Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, буд.23, ) 1 440,75грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 03.09.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 09.09.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук