ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/778/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

вул.Грушевського, буд.1Д, м. Київ,01001; а/с1800, м. Дніпро,49027;

АДРЕСА_2 ( Савіхіна А.М.);

до відповідача: фізичної особи - підприємця Скрипника Любомира Івановича

АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в розмірі 42 429 грн 34 коп.

представники сторін не з"явилися

ВСТАНОВИВ: акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця Скрипника Любомира Івановича заборгованості в розмірі 42429 грн 34 коп., з яких: 5453 грн 22 коп.- заборгованість за тілом кредиту; 18265 грн 86 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 17483 грн 26 коп - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором та 1227 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.08.2012 фізичною особою - підприємцем Скрипником Любомиром Івановичем підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), тарифів банку, що розміщені на сайті http:privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 08.08.2012 та взяв на себе зобов"язання виконувати умови Договору. Згідно договору відповідачу встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв"язку банку і клієнта (система клієн-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших). В зв"язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов"язань виникла заборгованість за кредитом в розмірі 5453 грн 22 коп, заборгованість за процентами за користування кредитом - 18265 грн 86 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором 17483 грн 26 коп та заборгованість по комісії за користування кредитом -1227 грн, всього 42429 грн 34 коп, яку позивач просить стягнути в судовому порядку з посиланням на ст. 526, 610,612 Цивільного кодексу України та ст. 193, 232 Господарського кодексу України.

До позовної заяви представником позивача приєднано клопотання від 08.07.2019 (вх.№13055/19 від 26.07.2019) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.07.2019, суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановив строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення; судове засідання по розгляду справи по суті призначив на 03.09.2019.

Сторони не скористалися передбаченим Господарським процесуальним кодексом України правом на участь представників у судовому засіданні, хоча, у відповідності до ст.ст.120, 242 Господарського процесуального кодексу України, належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

Так, ухвала про відкриття провадження у справі від 31.07.2019, яка направлена позивачу на юридичну адресу (вул.Грушевського, буд.1Д, м. Київ,01001), 06.08.2019, перенаправлена за заявою одержувача до м.Дніпра та вручена 08.08.2019; на адресу представника Савіхіної А .М. (АДРЕСА_2) - вручена 06.08.2019, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та витягом з публічного сайту Укрпошти.

Відповідачу ухвалу від 31.07.2019 направлено за юридичною адресою та отримано ним особисто 12.08.2019, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у разі, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 911/3309/17, від 18.01.2019 у справі № 921/396/17, від 02.08.2019 у справі №908/2445/18.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону. Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

За приписами ч. 1ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з приписами ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Таким чином, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи по суті, з підстав, визначених ч.2 ст. 202 ГПК України.

Правом на надання відзиву у справі відповідач також не скористався.

З огляду на викладене, суд, відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

08.08.2012 фізичною особою - підприємцем Скрипником Любомиром Івановичем підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 08.08.2012 та взяв на себе зобов"язання виконувати умови Договору.

Відповідачу встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв"язку банку і клієнта.

Позивачем приєднано до матеріалів справи витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови).

Згідно п.3.18.1.16 Умов, при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатка " або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод в письмовій формі.

Відповідно до п. 3.18.1.1 Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта (відповідача) на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Згідно з п. 3.18.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Пунктом 3.18.1.8 Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" .

В п.3.18.1.6 Умов зазначено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми документами банку. Підписавши угоду клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв"язку банку і клієнта (системи клієн-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Згідно п.3.18.4.1 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат наступного 20-го до 25-го числа місяця, розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості(п.3.18.4.1.1 Умов)

Пунктом 3.18.4.1.2 Умов визначено, що при обнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов"язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов"язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості(п.3.18.4.1.3 Умов)

Відповідно до п.3.18.4.1.4 "Під непогашенням кредиту" мається на увазі невиконання на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Пунктом 3.18.4.4. Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку позичальник сплачує банку 1-го числа кожного місяця - 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць в порядку передбаченому Умовами , клієнт доручає банку списання винагороди зі своїх рахунків.

Відповідно до п.3.18.2.3.4 умов-банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов"язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування- вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов"язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п.3.18.5.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов"язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.3,термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.2.2, 3.2.18.4,3.18.4.5,3.18.4.6 клієнт виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, зазначеному у п.3.18.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Строки та порядок нарахування визначено в п.3.18.5.4 умов. Зокрема, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов"язання, здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов"язання мало бути виконано клієнтом.

У відповідності до п.3.18.6.1 Умов зазначено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної ліміту в межах зазначених у них сум і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов"язання сторонами.

Згідно довідки ПАТ КБ "Приват Банк" №08.7.0.0.0/12 від 08.07.2019 про розмір встановлених кредитних лімітів, наданих клієнту Скрипнику Л.І. , 10.08.2012 встановлено кредитний ліміт в сумі 5000 грн, 29.12.2012 - 11000 грн.

Згідно розрахунку заборгованості до договору №б/н від 08.08.2012 станом на 03.07.2019 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом склав - 5453 грн 22 коп, в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом - 5453 грн 22 коп, загальний залишок заборгованості за процентами - 18265 грн 86 коп, заборгованість з комісії - 1227 грн 00 коп, погашено пені в т.ч. списано - 902 грн 02 коп, загальна сума пені -17483 грн 26 коп. Всього заборгованість за кредитом - 42429 грн 34коп.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та

умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України, договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Судом встановлено, що позивач 10.08.2012 надав відповідачу кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в сумі 5000 грн, 29.12.2012 - 11000 грн, однак укладений між сторонами кредитний договір від 08.08.2012 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Зі змісту виписок по рахунках та розрахунку заборгованості, які наявні в матеріалах справи, випливає, що відповідач користувався кредитом, однак, порушив свої зобов`язань в частині оплати по погашенню кредиту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 5453 грн 22 коп є обґрунтованими та належать до задоволення.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором та заборгованості по комісії за користування кредитом, не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його

умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено судом, в заяві позичальника від 08.08.2012 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а також заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08.08.2012, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua., що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати пені, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

До того ж, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (08.08.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного суду в постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Наданий позивачем витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" ПриватБанку, з огляду на мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Матеріали справи не містять підписаних відповідачем "Умов та правил надання банківських послуг" ПриватБанку, а тому у суду відсутні правові підстави розцінювати "Умови та Правила" як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.08.2012 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 18265 грн 86 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 17483 грн 26 коп пені за несвоєчасність виконання зобов"язань та 1227 грн заборгованості по комісії за користування кредитом безпідставні через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 08 липня 2012 року та задоволенню не підлягають.

Судовий збір, згідно ст.129 ГПК України, суд покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця Скрипника Любомира Івановича ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд.1Д, м. Київ,01001; а/с1800, м. Дніпро,49027, ) 5453 (п"ять тисяч чотириста п"ятдесят три) гривні 22 коп- основної заборгованості та 246 (двісті сорок шість) гривень 90 коп судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.09.2019

Суддя О.В. Рочняк