ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" вересня 2019 р.м.ХарківСправа № 922/1604/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Волевському Л.В.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Профіль" (61003, м. Харків, вул. Короленка, 25) , 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вадабанк" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Грушевського, 17/1, кв. 121)
про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення
за участю представників:

від позивача - не прибув

від відповідача 1 - Нурієв С.К. , директор ТОВ "Срвіс Профіль"

від відповідача 2 - не прибув

від відповідача 3 - Писаковський О.Г., довіреність № 1040 від 07.07.2008

від 3-ої особи - адвокат Александрова Т.В.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов ОСОБА_1 до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Профіль", 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 . Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд визнати недійним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладений між ТОВ "Сервіс Профіль" (ідентифікаційний код 34719609) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідчений 15.10.2013 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 2332.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.07.2019 об 11:30.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 04.07.2019 задоволено усне клопотання представника позивача та підготовче засідання відкладено на 25.07.2019 об 11:00.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 25.07.2019 на підставі ст. 183 ГПК України у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 08.08.2019 до 16:00год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 08.08.2019 на підставі п.3 ч.2 ст.183 ГПК України у підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.08.2019 до 12:00 год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2019 на підставі п.3 ч.2 ст.183 ГПК України у підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.08.2019 до 12:00 год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 29.08.2019 на підставі п. 3 ч.2 ст.183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 09.09.19 об 11:00.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.08.2019 прийнято до розгляду заяву про зміну підстав позову (вх. № 19592 від 14.08.2019).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.08.2019 заяву ТОВ "Вадабанк" про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідачів (вх. № 20639 від 29.03.2019) задоволено та залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вадабанк".

09.09.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від третьої особи надійшли пояснення щодо позову (вх. № 21326), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

09.09.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від відповідача 3 надійшла заява про долучення доказів надіслання третій особі копії відзиву на позов (вх. №21311) з доказами надіслання, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Позивач не скористався наданим законом правом на участь свого представника у даному судовому процесі. При цьому, суд зазначає, що згідно даних відстежень пересилання поштових відправлень Укрпошти вбачається, що копію ухвали суду від 29.08.2019 отримано 06.09.2019 членом сім`ї ОСОБА_1 , а також 06.09.2019 представником позивача адвокатом Ходош В.Ю., тому суд вважає, що відповідач своєчасно та належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Відповідач 1 у судове засідання 09.09.2019 з`явився, підтримав подану 02.07.2019 заяву про визнання позову (вх. №15951, т.с. І а.с. 118-119), також підтримав заперечення на заяву щодо застосування строку позовної давності (вх. №18994, т.с. І а.с. 185-186).

Відповідач 2 у судове засідання 09.09.2019 не з`явився, поштова кореспонденція, яка направлялася на адресу відповідача 2, яка зазначена у позовній заяві та яка підтверджена інформацією відділу обліку та мониторінгу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області (т.с. І а.с. 78), повернулася на адресу без вручення адресату з довідками відділення поштового зв`язку: "повернуто за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідач 3 у судове засідання 09.09.2019 з`явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позов (т.с. І а.с. 131134). Також, в засіданні підтримав подану 02.07.2019 заяву про закриття провадження у даній справі, з огляду на тотожність предмету та підстав позовів у справах № 922/1262/18 та 922/1604/19 (т.с. І а.с. 107-108). Додатково підтримав заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 153-154).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів у судове засідання 09.09.2019 з`явилася та підтримала подані 09.09.19 пояснення, в яких проти позову заперечила повністю (вх. №21326).

Розглянувши заяву відповідача 3 про закриття провадження у справі (вх. № 15923 від 02.07.19, т.с. І а.с. 107-108), дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін та третьої особи, господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.3 ст. 231 ГПК України).

Отже, закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Крім того, заборона розгляду тотожного позову випливає і з принципу правової визначеності.

Так, з рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» вбачається, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

У даному разі, суд зазначає, що у пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (заява №3236/03) від 03.04.2008, суд нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Подання позивачем нового позову про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято Східним апеляційним господарським судом постанову від 30.10.2018 у справі № 922/1262/18, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд зазначає про те, що розгляд позовних вимог у справі № 922/1604/19 буде мати наслідком порушення принципу res judicata - остаточності рішень суду (постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 у справі № 922/1262/18), оскільки розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суду слід буде здійснити переоцінку обставин, які встановлені судовим рішенням (постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 у справі № 922/1262/18), яка набрали законної сили.

Очевидно, що в силу наведеного вище принципу такий перегляд є неприпустимим.

Водночас, оцінюючи твердження позивача про те, що позов у даній справі не є тотожним позову у справі № 922/1262/18, суд зазначає наступне.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як свідчить зміст позовної заяви, яка є предметом розгляду у даній справі, ОСОБА_1 звернувся з позовом до: 1. ТОВ "Сервіс Профіль", 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ "Вадабанк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення.

А саме, предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладений між ТОВ "Сервіс Профіль" та ОСОБА_3 , посвідчений 15.10.2013 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 2332.

В якості обґрунтування правових підстав позову (з урахуванням заяви про зміну підстав позову (вх. №19591 від 14.08.19, т.с. 196-203) позивач посилається на те, що Договір вчинено з порушенням корпоративних прав позивача на управління справами Товариства, через незаконне усунення її від управління справами Товариства, та як наслідок, надання дозволу, оформленого рішенням загальних зборів учасників, на укладання значного правочину, пов`язаного з розпорядженням майном товариства вартість якого перевищує встановлений статутом розмір (більше 50%).

Укладення Договору призвело до погіршення майнового стану ТОВ "Сервіс Профіль" та вплинуло на права позивача як учасника під час розподілу прибутку товариства (з одержанням своєї частки) від господарської діяльності товариства.

Позивач також посилається на інші норми матеріального права, які визначають факти матеріально-правового характеру, а саме, ст.ст. 15, 16, 92, 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 167 ГК України, ч. 1 ст. 10, ст.60 Закону України "Про господарські товариства".

Крім того, позивач надає нові докази, що обґрунтовують позов, а саме копію протоколу № 4 загальних зборів учасників ТОВ "Сервіс Профіль" від 30.08.2013 р., копію протоколу № 7 загальних зборів учасників ТОВ "Сервіс Профіль" від 21.09.2018 р.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року ОСОБА_1 як учасник ТОВ "Сервіс Профіль" зверталася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до: 1. ТОВ "Сервіс Профіль" 2. ОСОБА_3 про визнання недійсним спірного договору (т.с. І а.с. 216-219).

Предметом позову у справі 922/1262/18 було:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 15.10.2013 р. (розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ), укладеного між ТОВ "Сервіс Профіль" та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. (реєстровий №2332).

В якості обґрунтування правових підстав позову позивач посилався на те, що оспорюваний договір було укладено з порушенням корпоративних прав, враховуючи незаконний на момент укладення правочину склад учасників та виконавчого органу ТОВ "Сервіс Профіль", оскільки наприкінці 2013 року ОСОБА_1 стало відомо, що ТОВ «Сервіс Профіль» змінило юридичну адресу, а вона більше не є його учасником, оскільки 02.07.2012 подала загальним зборам учасників товариства заяву про свій вихід зі складу учасників та передачу своєї частки на користь ОСОБА_2 (зазначається, що заяву було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. та зареєстровано в реєстрі за номером 214/13). Заяви про вихід із ТОВ «Сервіс Профіль» 02.07.2012 позивач не підписувала, збори учасників товариства від 02.07.2012 повідомлена не була, участі в них не брала, протокол не підписувала. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2015 було визнано протиправними дії Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо здійснення 13.07.2012 та 09.09.2013 державної реєстрації нових редакцій статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс профіль" та скасовано державну реєстрацію щодо останнього: запис №7016015 та запис №1016015; зобов`язано Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо державної реєстрації даних про учасників та керівника ТОВ "Сервіс Профіль", відповідну до його Статуту, яка була чинною до нових редакції від 13.07.2012 та 09.09.2013. Додатковою постановою від 22.09.2015 по справі 820/1050/15 скасовано реєстраційні дії стосовно ТОВ "Сервіс Профіль" (код 34719609), проведені відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дарницького району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, а саме:

1) 02.08.2012 р. № 8016015 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами до установчих документів";

2) 04.09.2013 р. № 0016015 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами до установчих документів";

3) 27.11.2013 р. № 2016015 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами до установчих документів".

З урахуванням наведеного, позивачем під час розгляду справи 922/1262/18 було наголошено, що відчуження нерухомого майна товариства відбулося з грубим порушенням прав та законних інтересів учасника товариства.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.06.2018 у справі № 922/1262/18 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі та визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 15 жовтня 2013 року, укладеного між ТОВ "Сервіс профіль" () та ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) посвідченого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. (реєстраційний № 2332).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 по справі № 922/1262/18 апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_3 вирішено задовольнити частково, апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 18.06.2018 по справі №922/1262/18 скасовано та прийнято нове рішення про закриття провадження у справі № 922/1262/18 з підстав порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 ГПК України.

Під час розгляду даної справи судом з`ясовано, що вищеозначену Постанову оскаржено до Верховного Суду не було і вона набрала законної сили.

Проаналізувавши зміст позовної заяви, яка є предметом розгляду у даній справі та зміст позовної заяви, яка була предметом розгляду у справі № 922/1262/18, суд дійшов висновку про те, що склад сторін, предмет та підстави позову у даній справі та у справі № 922/1262/18 є тотожними, при цьому Постанова Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 по справі № 922/1262/18 є такою, що набрала законної сили.

Щодо суб`єктного складу учасників спору.

У даному позові дійсно відбулось збільшення кількості учасників, що, однак, не свідчить про нетотожність позовів.

По-перше, таке тлумачення процесуального закону, яке захищає позивач, перетворює принцип res judicata на фікцію, оскільки тоді для подання тотожного позову недобросовісному позивачу достатньо зменшити кількість відповідачів хоч на одного суб`єкта або збільшити шляхом додавання будь-якого нового відповідача на свій розсуд (незалежно від судової перспективи задоволення вимог, адресованих такому відповідачу). Очевидно, що таке тлумачення процесуального закону носить характер нерозумної спекуляції.

Тому, на переконання суду, оцінюючи суб`єктний склад учасників спору в аспекті визначення тотожності позовів, суду слід приймати до уваги положення ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до яких, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наведена норма свідчить про те, що навіть у разі зменшення або збільшення кількості відповідачів суд не вправі переглядати ті висновки, які зроблені судами у попередніх справах щодо тих осіб, які приймали в них участь. За таких умов збільшення складу відповідачів не свідчить про подання нового позову (не свідчить про виникнення у суду права наново розглянути обставини, які вже встановлені попередніми рішеннями).

По-друге, таке тлумачення процесуального закону суперечить правовій позиції, закріпленій у постанові ВСУ від 16 серпня 2017 року у справі №303/529/15-с, відповідно до якої часткова зміна суб`єктного складу у спорі не дає суду права нового перегляду суттєвих обставин, які вже встановлені щодо тих учасників, які приймали участь у вирішенні попереднього спору.

За таких умов суд проходить до висновку про те, що часткова зміна суб`єктного складу у спорі (збільшення кількості відповідачів) не свідчить про нетотожність позовів.

Щодо посилання позивача на нові норми права.

Суд зазначає, що з огляду на теоретично-правове визначення підстав позову, посилання на норму матеріального закону до підстав позову не відноситься.

Так, у постанові від 31.05.2017 у справі №17/192 колегія суддів ВГСУ аналогічним чином зазначила: «Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини».

Аналогічної позиції щодо того, що норми права не відносяться до підстав позову і підлягають застосуванню судами самостійно, дотримується і Верховний Суд, який відобразив її у пункті 7.43. постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19).

Зокрема, ВП ВС зазначила, що «Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини».

Крім того, в цьому аспекті суд також звертає увагу на ту обставину, що якби нетотожність позовів визначалась лише посиланням позивача на різні правові норми, недобросовісному позивачу для подання тотожного позову достатньо було б лише послатись на іншу норму права (що не тягне відмову у позові з огляду на обов`язок суду самостійно кваліфікувати спірні відносини і застосувати належну правову норму). Очевидно, що таке тлумачення закону суперечить принципу res judicata.

Водночас, суд дійшов до висновку про те, що посилаючись на зазначені обставини, позивач у цій справі (№ 922/1604/19) лише доповнює їх новими доводами, які за своєю суттю не є новими підставами позову та направлені на використання процесуального механізму перегляду рішення (постанови) суду, яке набрало законної сили.

Щодо нових доказів, поданих позивачем, суд зазначає про те, що подання нових доказів не може бути кваліфіковано судом не інакше, як намаганням переглянути рішення (постанову), яка набула законної сили, за допомогою додатково відшуканих доказів.

Суд підкреслює, що ці нові докази, по-перше, не можуть свідчити про нові підстави позову, оскільки обставини спору, на які посилався позивач у першому позові, залишились незмінними, по-друге, відшукання нових доказів після набуття рішенням суду законної сили не повинне тягнути перегляд цього рішення. Зокрема, принцип змагальності, правила подання суду доказів і відповідні процесуальні обмеження спрямовані саме на те, щоб забезпечити правову визначеність щодо наслідків певних процесуальних дій, в тому числі дій з подання доказів у строки і в порядку, визначених процесуальним законом. Тому, в силу принципу res judicata відшукання стороною, яка програла судовий спір, нового доказу після набуття рішенням законної сили, не повинне тягнути перегляд такого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі № 922/1604/19, з огляду на встановлення під час розгляду даної справи факту існування Постанови Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 по справі № 922/1262/18, яка набрала законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет, з наданням правової оцінки у такій Постанові обставинам та підставам позову, заявленим у даній справі.

Отже враховуючи наявність рішення (Постанови) суду що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд зазначає, що провадження у даній справі має бути закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Враховуючи висновки суду про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі, заява про застосування строку позовної давності судом не розглядається.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу - ОСОБА_1 про вимоги частини 3 статті 231 ГПК України , згідно якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 175, 185, 231, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву відповідача 3 про закриття провадження справі № 922/1604/19 (вх. № 15923 від 02.07.19).

2.Закрити провадження у справі № 922/1604/19 за позовом ОСОБА_1 до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Профіль", 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 , за участю 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ТОВ "Вадабанк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення.

Ухвала, відповідно до ст. 235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її оголошення, та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначенні статтями 256, 257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua/.

Повний текст ухвали складено 12.09.2019 р.

Суддя Є.М. Жиляєв