ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.09.2019 Справа № 910/7626/19 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Склопластик»

до відповідача Акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення заборгованості у розмірі 61832,14 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави спору.

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Склопластик» до Акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення заборгованості у розмірі 61832,14 грн, у тому числі 48214,80 грн основного боргу, 10650,47 грн- інфляційних втрат, 2966,87 грн - 3% річних.

Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконав грошових зобов`язань за договором поставки №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017. На виконання умов договору позивач здійснив поставку відповідачу товару, а відповідач отримавши його не здійснив розрахунок з позивачем. Неоплаченим залишається товар, що поставлений на виконання договору №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017 за видатковими накладними: № РН-0000064 від 21.03.2018; №РН-0000065 від 21.03.2018; № РН-0000066 від 21.03.2018; № РН-0000067 від 21.03.2018; №РН-0000068 від 21.03.2018. Відповідач підписав видаткові накладні № РН-0000064 від 21.03.2018 та №РН-0000068 від 21.03.2018, разом з тим залишилися не підписаними видаткові накладні №РН-0000065 від 21.03.2018; № РН-0000066 від 21.03.2018; №РН-0000067 від 21.03.2018. Проте позивач, вказує на те, що відповідачем було фактично отримано поставлений позивачем товар, що можливо встановити з експрес-накладних «Нова пошта».

У зв`язку з порушенням строків виконання зобов`язань за договором №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017 позивач також заявляє до стягнення з відповідача 3% річних за період з 22.05.2017 по 10.06.2019 та інфляційні втрати за період з 01.06.2017 по 28.02.2019.

Заперечення учасників процесу.

Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що позивачем не додано всіх наявних та необхідних документів до позову, зокрема первинних документів за договором №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017, які підтверджують факт здійснення поставки товару та настання строку для проведення відповідачем розрахунків за товар.

Відповідач заперечує проти отримання товару за договором №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017 за видатковими накладними №РН-0000065 від 21.03.2018; № РН-0000066 від 21.03.2018; № РН-0000067 від 21.03.2018, з огляду на те, що експрес-накладні не можуть слугувати, всупереч приписів Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», доказом одержання товару, оскільки, як чітко видно з них оголошена вартість їх та вартість товару згідно видаткових накладних є іншою. А одержувачем відправлень за експрес-накладними взагалі є приватні особи, а не відповідач. Відповідач також наголошує на тому, що наразі позивачем взагалі не підтверджено належними доказами факт поставки та прийняття відповідачем товару на загальну суму 12726 грн, про що свідчить відсутність підпису відповідача на вищезазначених видаткових накладних.

Від позивача відповідь на відзив до суду не надходила.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.07.2019 №910/7626/19 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та перевірка їх доказами.

28 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Склопластик» (позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (відповідач, покупець) підписаний договір постачання №233/ДМТЗ-17 (договір).

Відповідно до п.1.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товар зазначений в специфікації, а покупець прийняти і оплатити такий товар, код ДК 021:2015:14830 Скловолокно (теплоізоляційні матеріали для трубопроводів), у кількості і комплектності, асортименті згідно з специфікацією (таблиця): найменування товару:

- рулонний гідроізоляційний матеріал «Стекломаст» марки Бп-І-(Ф.Х;Л) 2,0 (фольгоізол); код товару УКТ ЗЕД:7607; одиниця виміру: м.кв; кількість 29 719; ціна за одиницю: 62,40 грн без ПДВ; на загальну суму без ПДВ 1854465,60 грн;

- рулонний гідроізоляційний матеріал «Фольгохолст»; код товару УКТ ЗЕД:7607; одиниця виміру: м.кв; кількість 6 642; ціна за одиницю: 70,70 грн без ПДВ; на загальну суму; без ПДВ 469589,40 грн; Усього на суму з ПДВ 2788866.00 грн.

Згідно з п.4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару з 100% відтермінування платежу протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що покупець вправі затримати оплату за товар за настання будь-якої з наступних обставин: при неподанні і/або несвоєчасному поданні постачальником покупцю оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання та/або передача яких постачальником є обов`язковою в силу договору (п. 4.3.1); якщо сторонами не будуть підписані документи, передбачені цим договором та підписання яких є підставою для здійснення оплати за договором, при цьому покупець не несе відповідальності за таку затримку (п. 4.3.2).

Строк поставки товару, заявленими партіями впродовж 10 календарних днів з дня відправлення письмової заявки покупцем до 31.12.2017. (п. 5.1 договору)

Заявка направляється покупцем за допомогою технічних засобів зв`язку (факсом та/або електронним листом) за реквізитами постачальника з обов`язковим наступним направленням рекомендованого письмового повідомлення кур`єрською поштою та/або поштовим відділенням зв`язку «Укрпошта». (п.5.1.1 договору)

За умовами п.п. 5.2, 5.3 договору поставка товару буде виконуватися на умовах DDP згідно з Правилами «Інкотермс» у редакції 2000р.: вантажоодержувач СВП «КТМ», місце поставки: ТС «Центр» вул. Гайдара, 19; ТС Голосієво, вул. Ямська, 18/20; ТС Святошино, вул. Зодчих, 3а; ТС Нивки, бульв. Вернадського, 36-Б; ТС Печереськ, вул. Товарна,1; ТС Троєщина, вул. АДРЕСА_1 , 11; ТС Поділ, пров. Електриків, 17; ТС Позняки, АДРЕСА_2 .

Транспортні послуги по поставці товару входять у ціну товару. (п. 5.3. договору)

Відповідно до п. 5.4 договору товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару).

Відповідно до п.5.6. договору при поставці постачальник надає покупцю одночасно з товаром, що поставляється, видаткову накладну на товар, що поставляється, сертифікат (або паспорт) якості заводу-виготовлювача на кожну партію товару та/або паспорт на товар (одиницю товару), акт приймання-передавання товару за якістю.

Договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками та діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами грошових зобов`язань. (п. 10.1. договору)

Договір підписаний керівниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Додатковою угодою №1 від 29.11.2017 до договору №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017 продовжено термін дії договору до 31.12.2018.

21.03.2018 покупцем направлено, а постачальником прийнято засобами технічного зв`язку (електронною поштою) заявку на постачання товару у березні 2018 року за таким найменуванням:

- фольгізол ФГ у кількості 15,00 м2на склад поставки ТС Печерськ вул. Ямська, 18/20, контактна особа ОСОБА_1 . ОСОБА_2 ;

- фольгізол ФГ у кількості 250,00 м2 на склад поставки ТС Печерськ вул. Ямська, 18/20, контактна особа ОСОБА_3 ;

- фольгохолст 95-100СМХ15М (рулонний теплоізоляційний матеріал) у кількості 80,00 м2 на склад поставки ТС Печерськ вул. Ямська, 18/20, контактна особа ОСОБА_3 ;

- фольгохолст 95-100СМХ15М (рулонний теплоізоляційний матеріал) у кількості 16,00 м2 на склад поставки ТС Поділ пров. Електриків, 17, контактна особа ОСОБА_4 ;

- фольгохолст 95-100СМХ15М (рулонний теплоізоляційний матеріал) у кількості 100,00 м2 на склад поставки ТС Поділ пров. АДРЕСА_2 41, контактна особа ОСОБА_5 ;

- фольгохолст 95-100СМХ15М (рулонний теплоізоляційний матеріал) у кількості 20,00 м2 на склад поставки ТС Святошино, вул. Зодчих, 3а, контактна особа ОСОБА_6 ;

- фольгохолст 95-100СМХ15М (рулонний теплоізоляційний матеріал) у кількості 90,00 м2 на склад поставки ТС Троєщина, вул АДРЕСА_1 11, контактна особа ОСОБА_7 (а.с. 27)

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, він здійснив поставку відповідачу товару за видатковими накладними: № РН-0000064 від 21.03.2018 на суму 27853,20 грн; №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; № РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн; №РН-0000068 від 21.03.2018 на суму 7635,60 грн.

Разом з тим, дослідивши наведені вище видаткові накладні, судом встановлено, що тільки видаткові накладні №РН-0000064 від 21.03.2018 на суму 27853,20 грн та №РН-0000068 від 21.03.2018 на суму 7635,60 грн. підписані представниками сторін та скріплені печаткою позивача та штемпелем відповідача.

А на видаткових накладних №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; №РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн міститься підпис та печатка позивача, з боку відповідача міститься підпис особи, прізвище, посада якої не вказані. Позивач та відповідач у заявах по суті надають пояснення, що вказані накладні з боку відповідача не підписані.

Проте, позивач наполягає на тому, що поставка по видатковим накладним№РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; №РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн була здійснена за допомогою послуг перевізника Нова Пошта.

На підтвердження здійснення поставки товару за видатковими накладними №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; №РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018, позивач надає до суду копії експрес-накладних компанії перевізника ТОВ «Нова Пошта»:

- №7752 від 22.03.2018, із зазначенням у графі: інформація про одержувача «Публічне акціонерне товариство «Київенерго»», адреса одержувача «м. Київ, пров. Електриків, б.17», контактна особа « ОСОБА_8 », оголошена вартість 200 грн; отримав представник одержувача 26.03.2018 ОСОБА_9 ;

- №8266 від 22.03.2018, із зазначенням у графі: інформація про одержувача «приватна особа», адреса одержувача «м. Київ, вул. Зодчих, 3А», контактна особа «представник Каак», оголошена вартість 200 грн; отримав представник одержувача 23.03.2018 ОСОБА_10 ;

- №8565 від 22.03.2018, із зазначенням у графі: інформація про одержувача «Публічне акціонерне товариство «Київенерго»», адреса одержувача «м. Київ, вул. Ямська, 18/20», контактна особа « ОСОБА_11 Вааг ОСОБА_12 », оголошена вартість 200 грн; отримав представник одержувача 26.03.2018 ОСОБА_13 ;

- №8782 від 22.03.2018, із зазначенням у графі: інформація про одержувача «приватна особа», адреса одержувача «м. Київ, вул. Ревуцького, 41», контактна особа «Каак», оголошена вартість 200 грн; отримав представник одержувача 23.03.2018 ОСОБА_10 ;

- №9016 від 22.03.2018, із зазначенням у графі: інформація про одержувача «приватна особа», адреса одержувача «м. Київ, вул. Меліоративна, 11, ТС Троєщина», контактна особа «Каак», оголошена вартість 200 грн; отримав представник одержувача 23.03.2018 ОСОБА_14 .

Згідно з актом здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2018 №НП/48-001520 виконавець ТОВ «Нова пошта» надав замовнику ТОВ «Склопластик» послуги з організації перевезення відправлення з напрямку Бердянськ Київ, за накладними: відправлення ЕН №8565; відправлення ЕН №7752; відправлення ЕН № НОМЕР_1 ; відправлення ЕН № НОМЕР_2 ; відправлення ЕН № НОМЕР_3 .

Дослідивши вказані накладні судом встановлено, що вони складені 22.03.2018, вантажодержувачем по ЕН № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 значаться приватні особи, без зазначення Прізвища та або посади, а по ЕН № НОМЕР_4 № НОМЕР_5 вантажоодержувачем вказане «Публічне акціонерне товариство «Київенерго»; адреси доставки вантажу співпадають з адресами зазначеними у вищевказаній заявці відповідача.

Також, позивачем до матеріалів справи надані докази на підтвердження реєстрації в реєстрі податкових накладних у Державній податковій службі України податкових накладних №№14, 15,16,17 від 21.03.2018, що доставлені 30.03.2018.

Однак, копії податкових накладних позивачем не додано. Позивачем не заявлялось клопотання про витребування доказів.

Відповідач заперечує проти отримання товару по видатковим накладним №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; №РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн.

Відповідач не надав доказів здійснення оплати вартості товару по вищевказаним накладним.

Враховуючи викладене, предметом судового розгляду в межах даної справи є стягнення з Акціонерного товариства «Київенерго» заборгованості в сумі 48214,80 грн.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою містить елементи договору поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. У частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач здійснив поставку відповідачу товару за договором постачання №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017 за видатковими накладними №РН-0000064 від 21.03.2018 на суму 27853,20 грн та №РН-0000068 від 21.03.2018 на суму 7635,60 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплені печатками підприємств, що підтверджує отримання відповідачем товару без зауважень та заперечень.

Відповідач у відзиві на позов не спростовує факт поставки та отримання від позивача товару за видатковими накладними № РН-0000064 від 21.03.2018 на суму 27853,20 грн та №РН-0000068 від 21.03.2018 на суму 7635,60 грн.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару з 100% відтермінування платежу протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору.

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів здійснення оплати вартості отриманого товару на суму 35488,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов в частині вимог про стягнення суми боргу у розмірі 35488,80 грн є доведеним позивачем та таким, що підтверджується матеріалами справи, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Судом відхиляються твердження позивача про поставку відповідачу товару за договором №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017 відповідно до видаткових накладних №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; № РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5.4 договору товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару).

Як встановлено судом вище на видаткових накладних №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; № РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн міститься підпис отримувача, проте не зазначено прізвище та посада особи. Позивач та відповідач разом підтверджують факт того, що вказані накладні не підписані з боку відповідача.

Позивач стверджує, що належним та допустимим доказом поставки товару за видатковими накладними №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; № РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн є копії експрес-накладних компанії перевізника ТОВ «Нова Пошта», а саме:

- №8266 від 22.03.2018, із зазначенням у графі: інформація про одержувача «приватна особа», адреса одержувача «м. Київ, вул. Зодчих, 3А», контактна особа «представник ОСОБА_15 », оголошена вартість 200 грн; отримав представник одержувача 23.03.2018 ОСОБА_10 ;

- №8782 від 22.03.2018, із зазначенням у графі: інформація про одержувача «приватна особа», адреса одержувача «м. Київ, вул. Ревуцького, 41», контактна особа «Каак», оголошена вартість 200 грн; отримав представник одержувача 23.03.2018 ОСОБА_10 ;

- №9016 від 22.03.2018, із зазначенням у графі: інформація про одержувача «приватна особа», адреса одержувача «м. Київ, вул. Меліоративна, 11, ТС Троєщина», контактна особа «Каак», оголошена вартість 200 грн; отримав представник одержувача 23.03.2018 ОСОБА_14 .

Суд не приймає експрес-накладні по ЕН № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 в якості належних та допустимих і достатніх доказів на підтвердження здійснення поставки позивачем товару та отримання його відповідачем з огляду на нижчевикладене.

За змістом договору поставки №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017 покупцем є Публічне акціонерне товариство «Київенерго».

Відповідно до даних, наведених у експрес-накладних, на які посилається позивач як на доказ отримання товару відповідачем, вартість відправлення становить 200 грн., одержувачем відправлення є приватна особа, а не відповідач - Публічне акціонерне товариство «Київенерго» та не СВП КТМ яке зазначене як вантажоодержувач в договорі.

Крім того відповідно до заявки від 21.03.2018, що направлена покупцем постачальнику на постачання товару у березні 2018 року визначено контактних осіб з отримання товару. Прізвища таких контактних осіб у заявці на товар та осіб, що начебто отримували товар зазначені у експрес-накладних різняться.

Також, за видатковими накладними №РН-0000065 від 21.03.2018; №РН-0000066 від 21.03.2018; № РН-0000067 від 21.03.2018, на які посилається позивач, покупець мав би поставити «фольгополотно (рулонний теплоізоляційний матеріал)».

У той час як за експрес-накладною №8266 від 22.03.2018 у графі «повний опис відправлення» зазначено про надіслання «витратні матеріали», а в експрес-накладних №9016 від 22.03.2018 та №8782 від 22.03.2018, у графі «повний опис відправлення» про надіслання «палети».

Зі змісту експрес-накладних №8266 від 22.03.2018, №9016 від 22.03.2018, №8782 від 22.03.2018, а саме графи «документи, що супроводжують товар» встановлено відсутність будь-якої інформації, стосовно документів які за умовами договору повинні супроводжувати товар, зокрема, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат, паспорт тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Кожною стороною (підприємством), що брала участь у здійсненні господарської операції, мають бути отримані первинні документи для записів у регістрах бухгалтерського обліку, інформація в яких ідентично засвідчує зміст господарської операції. Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Підпунктом 2.5 пункту 2 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Тобто, письмовими свідоцтвами, що фіксують та підтверджують господарські операції, є первинні документи, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати, як обов`язкові реквізити, так і додаткові реквізити в залежності від характеру операції, зокрема, підставу для здійснення господарських операцій, дані про документ, що засвідчує особу одержувача, номер документу, ідентифікаційний код підприємства тощо.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що жодних матеріальних цінностей від позивача згідно з видатковими накладними №РН-0000065 від 21.03.2018; № РН-0000066 від 21.03.2018; № РН-0000067 від 21.03.2018 не отримував.

Крім того, пунктом 4.3.1. договору передбачено, що покупець вправі затримати оплату при неподанні і/або несвоєчасному поданні постачальником покупцю оригінал рахунків, податкових накладних, а також інших документів, та/або передання яких постачальником є обов`язковою в силу договору.

Доказів виставлення (надіслання) рахунків на оплату на суму 12726,00 грн. відповідачу, як і сам рахунок/рахунки позивачем суду не надано.

Стосовно поданих позивачем до суду квитанцій про реєстрацію в ЄДРПН, суд зазначає, що квитанції про реєстрацію податкових накладних не приймаються судом як доказ вчинення поставки за договором, оскільки податкова накладна є звітним і одночасно розрахунковим документом у розумінні податкового обліку підприємства та відображає у ньому господарську операцію, проте, не засвідчує факт передання товару, оскільки складається в односторонньому порядку та не передбачає наявності підпису отримувача, отже, не може підтверджувати факт здійснення сторонами господарської операції з відчуження майна. Окрім того, позивачем не додані до матеріалів справи копії податкових накладних, що унеможливлює встановлення того на підставі яких господарських операцій вони були виписані.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить матеріального підтвердження доводів позивача про здійснення поставки товару за видатковими накладними №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; № РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; №РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 12726,00 грн. задоволенню не підлягають.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період з 22.05.2017 по 10.06.2019 у розмірі 2187,62 грн та інфляційні втрати за період з червня 2017 по лютий 2019 року у розмірі 7839,30 грн за товар, що поставлений по видатковим накладним №РН-0000064 від 21.03.2018 на суму 27853,20 грн, №РН-0000068 від 21.03.2018 на суму 7635,60 грн., а також 3% річних за період з 27.05.2017 по 10.06.2019 у розмірі 779,25 грн та інфляційні втрати за період з червня 2017 по лютий 2019 у розмірі 2811,17 грн за товар, що поставлений по видатковим накладним №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; № РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивачем не доведений факт направлення та отримання відповідачем товару за договором №233/ДМТЗ-17 від 28.02.2017 відповідно до видаткових накладних №РН-0000065 від 21.03.2018 на суму 1272,60 грн; № РН-0000066 від 21.03.2018 на суму 8908,20 грн; № РН-0000067 від 21.03.2018 на суму 2545,20 грн, підстави для нарахування на за цими накладними інфляційних втрат у розмірі 2811,17 грн, 3% річних у розмірі 779,25 грн, відсутні, а отже в цій частині позову слід відмовити.

Судом перевірений розрахунок позивача 3% річних здійснений по видатковим накладним №РН-0000064 від 21.03.2018 на суму 27853,20 грн та №РН-0000068 від 21.03.2018 на суму 7635,60 грн, а саме: 3% річних за період з 22.02.2017 по 10.06.2019, що складає 2187,62 грн та визнано його арифметично вірним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та ст.ст.17, 18 Закону України «Про інформацію» використовується та є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми.

З огляду на це, відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат на частину місяця, оскільки найменший період визначення інфляційних втрат складає місяць.

За видатковими накладними № РН-0000064 від 21.03.2018 на суму 27853,20 грн та №РН-0000068 від 21.03.2018 на суму 7635,60 грн право кредитора вимагати суму боргу з урахуванням індексу інфляції виникло у 22.05.2017, тому період нарахування інфляційних втрат починається з 01.06.2019 та закінчується 28.02.2019, та за розрахунком позивача з яким погоджується суд складає 7839,30 грн.

Отже сума інфляційних втрат у розмірі, що підлягає стягненню з відповідача складає 7839,30 грн.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 130, 191, 231, 234, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Київенерго» (85612, Донецька область, Мар`їнський район, м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Склопластик» (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, ) основний борг у розмірі 35488 (тридцять п`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім) 80 коп, 3% річних у розмірі 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 62, інфляційні втрати у розмірі 7839 (сім тисяч вісімсот тридцять дев`ять) грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 1414 (одна тисяча чотириста чотирнадцять) грн. 08 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 06.09.2019.

Суддя Д.М. Огороднік