ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1311/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Савченко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Роман В.С. адвокат;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино "Мельница" до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 211310,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино "Мельница" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 211310,00,00грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино "Мельница" посилається на порушення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 авторського права.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2019р. відкрито провадження у справі №916/1311/19, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.06.2019р. о 11:20.

В підготовчому засіданні від 06.06.2019р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 25.06.2019р. о 10:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.06.2019р. викликано учасників справи у підготовче засідання на 25.06.2019р. о 10:20.

В підготовчому засіданні від 25.06.2019р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 18.07.2019р. о 11:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.06.2019р. викликано учасників справи у підготовче засідання на 18.07.2019р. о 11:20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.06.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

У підготовчому засіданні від 18.07.2019р. було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2019р. закрито підготовче провадження та справу призначено по суті на 06.08.2019р. о 10:40.

В судовому засіданні від 06.08.2019р. було оголошено про початок розгляду справи по суті.

В судовому засіданні від 06.08.2019р. було оголошено перерву на 05.09.2019р. о 12:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 05.09.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/1311/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як зазначає позивач, ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» є власником виключних прав на зображення персонажів та аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал « Лунтик и его друзья», що підтверджується Прокатним посвідченням Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів від 21.11.2006 року кіновідеофільм «Лунтик и его друзья» випущено в Російській федерації в 2006 році, а права на фільм належать ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» на строк дії авторського права на твір та безстроковим Посвідченням національного фільму Міністерства культури Російської Федерації №10998 продюсером анімаційного фільму « Лунтик и его друзья» (перші 389 серій) є ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница».

Позивач зазначає, що представникам ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» стало відомо, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 пропонує до продажу та незаконно розповсюджує контрафактні товари з зображенням персонажів аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу « Лунтик и его друзья». Представником ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» було замовлено 3 одиниці контрафактного товару, що пропонувалися до продажу відповідачем. Після погодження замовлення відповідачем було здійснено поставку (розповсюдження, реалізацію) контрафактного товару у кількості 3 одиниці за експрес накладною № НОМЕР_1 до відділення Нової Пошти №33 за адресою м. Одеса, вул. Романа Кармена, 15 . В експрес-накладній №8300 міститься наступна інформація: відправник: ОСОБА_1 , тел: НОМЕР_2 , зворотна доставка: грошовий переказ на карту 480грн., картка НОМЕР_3 , опис: посуд. Оплата товару проводилась в формі післяплати "наложенний платіж", згідно з службовим та фіскальним чеком ТОВ "Пост фінанс" від 20.04.2018р., отримувачем коштів за експрес- накладною № НОМЕР_1 є ОСОБА_1 . Окрім чеків та накладної, факт порушення може бути підтверджений відеофіксацією отримання замовлення у відділенні №33 Нової Пошти за адресою м. Одеса, вул. Романа Кармена, 15 від 20.04.2018р., відеофіксацією дослідження сайту htpp://polinashop.com.ua/ від 02.05.2018р. та свідченнями представника ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница».

Представник Правовласника звернувся з листом щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання спору до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , зазначене підтверджується фіскальним чеком ОД УДППЗ "УКРПОШТА" та описом вкладення до листа від 24.04.2018р. Проте досягнути домовленості у врегулюванні спірної ситуації не вдалося, що і стало підставою для звернення з зазначеною позовною заявою до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до відповідача.

Як стверджує позивач, в структурі товару незаконно, без дозволу позивача, відтворено зображення персонажу "Лунтик", « Божья коровка Мила », « Кузя », « Пискарь Иванович », « Гусеницы Вупсень и Пупсень », « Пчела Баба Капа », « Паук Шнюк », « Шершень Генерал Шер », «Бабочка», « Пьявка », «Пчелёнок» які є персонажами аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Лунтик и его друзья»., права на який належать ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница».

Щодо розміру компенсації у сумі 211310,00грн. позивач зазначає, що згідно п.г ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» в редакції, що діяла на момент порушення ФО-П ОСОБА_1 авторських прав ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница», суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судам, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі (аналогічна позиція викладена у пункті 42 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010р. №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" та підпункті 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності"). Як зазначено в Постанові Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», розмір компенсації має визначатися судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно - або багаторазове використання об`єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. Згідно п. 42 Постанови Пленуму ВС України №5 від 04.06.2010р., відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону N 3792-ХІІ суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об`єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об`єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об`єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

Позивач вказує, що згідно ч. 2 п. 29 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкта суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України). Вина Відповідача полягає в тому, що останній не звертався до Позивача ні за офіційною інформацією про товар, ні за дозволом реалізовувати товар, а просто ввів свідомо та умисно вказаний Товар в цивільний обіг. Відповідач зобов`язаний, при прийманні товару до реалізації, перевіряти останній на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України. Позивачем понесені передбачувані збитки у вигляді неотримання суми ліцензійного платежу за використання твору.

Як зазначає позивач, він є потерпілою особою, виключні права якого порушені у значному обсязі Відповідачем. Потерпілими особами також є велика кількість покупців, які могли бути введені в оману останнім, щодо статусу придбаного товару. Точну кількість потерпілих споживачів можна отримати виключно із даних Відповідача щодо кількості реалізованих примірників контрафактної продукції. Дійсним наміром відповідача було отримати прибуток незаконним шляхом, а саме через порушення виключних прав позивача. Відновлення попереднього стану до факту порушення прав позивача є неможливим з огляду на наявний факт продажу відповідачем контрафактних товарів, та фактичну неможливість інформування кожного з покупців, про факти придбання ними саме контрафактного товару та відповідну неможливість відповідачу вилучити у покупців придбані контрафактні товари з метою їх знищення.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 51.2 Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», кожен окремий факт протиправного використання об`єктів авторського права, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об 'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді компенсації, що встановлена законом у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат. Разом з тим відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України від 06.12.2016 № 1774-1111 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1921,00грн.

Як стверджує позивач, враховуючи, що відповідачем було використано 11 зображень окремих персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу, позивач вбачає необхідним просити суд про стягнення з відповідача співрозмірної суми компенсації за порушення авторського права позивача, яка розрахована наступним чином: 11 зображень окремих персонажів, які було використано відповідачем на контрафактному товарі * 19210,00грн. (10 мінімальних заробітних плат - мінімальна компенсація, яка встановлена законом на дату вчинення ФОП ОСОБА_1 порушення авторських прав ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница») на дату подачі позову становить 211310,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму компенсації у розмірі 211310,00грн.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.435 Цивільного кодексу України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 441 Цивільного кодексу України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Частиною 1 статті 8 названого Закону до об`єктів авторського права віднесено твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема аудіовізуальні твори.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп`ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп`ютер.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

У відповідності до ч. 1 ст.31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Частиною другою статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст.431 Цивільного кодексу України).

Статтею 445 Цивільного кодексу України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

За приписами ч.1 ст.52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Предметом доведення по справі про стягнення компенсації за порушення авторського права є, по-перше, належність позивачу авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, по-друге, додержання відповідачем вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами (п.29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши умови Прокатного посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів від 21.11.2006 року кіновідеофільм «Лунтик и его друзья» випущено в Російській федерації в 2006 році, а права на фільм належать ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» на строк дії авторського права на твір та безстрокове Посвідчення національного фільму Міністерства культури Російської Федерації №10998 продюсером анімаційного фільму « Лунтик и его друзья» (перші 389 серій), суд доходить висновку про наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал «Лунтик и его друзья» та на його складові частини, в тому числі і на персонаж « Лунтик », а отже, і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом. Тобто, ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» є власником виключних прав у повному обсязі які в силу статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" охороняються як твір відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 пропонує до продажу та незаконно розповсюджує контрафактні товари з зображенням персонажів аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу « Лунтик и его друзья». Представником ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» було замовлено 3 одиниці контрафактного товару, що пропонувалися до продажу відповідачем. Після погодження замовлення відповідачем було здійснено поставку (розповсюдження, реалізацію) контрафактного товару у кількості 3 одиниці за експрес накладною № НОМЕР_1 до відділення Нової Пошти №33 за адресою м. Одеса, вул. Романа Кармена, 15 . В експрес-накладній №8300 міститься наступна інформація: відправник: ОСОБА_1 , тел: НОМЕР_2 , зворотна доставка: грошовий переказ на карту 480грн., картка НОМЕР_3 , опис: посуд. Оплата товару проводилась в формі післяплати "наложенний платіж", згідно з службовим та фіскальним чеком ТОВ "Пост фінанс" від 20.04.2018р., отримувачем коштів за експрес- накладною № НОМЕР_1 є ОСОБА_1 . Окрім чеків та накладної, факт порушення може бути підтверджений відеофіксацією отримання замовлення у відділенні №33 Нової Пошти за адресою м. Одеса, вул. Романа Кармена, 15 від 20.04.2018р., відеофіксацією дослідження сайту htpp://polinashop.com.ua/ від 02.05.2018р. та свідченнями представника ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница».

Як вбачається з матеріалів справи, в структурі товару незаконно, без дозволу позивача, відтворено зображення персонажів "Лунтик", « Божья коровка Мила », « Кузя », « Пискарь Иванович », « Гусеницы Вупсень и Пупсень », « Пчела Баба Капа », « Паук Шнюк », « Шершень Генерал Шер », «Бабочка», « Пьявка », «Пчелёнок» які є персонажами аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу « Лунтик и его друзья»., права на який належать ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница».

Таким чином, судом встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_1 майнових авторських прав на персонажі "Лунтик", « Божья коровка Мила », « Кузя », « Пискарь Иванович », « Гусеницы Вупсень и Пупсень », « Пчела Баба Капа », « Паук Шнюк », « Шершень Генерал Шер », «Бабочка», « Пьявка », «Пчелёнок» як складові частини аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу " Лунтик и его друзья", шляхом розповсюдження товару, що містить зображення персонажів "Лунтик", « Божья коровка Мила », « Кузя », « Пискарь Иванович », « Гусеницы Вупсень и Пупсень », « Пчела Баба Капа », « Паук Шнюк », « Шершень Генерал Шер », «Бабочка», «Пьявка», « Пчелёнок ».

Зі змісту ч.2 ст.52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (в редакції, що діяла на момент виявлення порушення авторських прав) вбачається, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, крім того, при визначенні компенсації слід враховувати обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

У пункті 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (із змінами і доповненнями), з-поміж іншого зазначено, що у вирішенні відповідних спорів господарським судам слід мати на увазі таке. Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб`єкт такого права доводити не зобов`язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Таким чином, стягнення компенсації хоча і є самостійним способом захисту авторського права, однак за своєю суттю воно фактично замінює право на стягнення доходу, отриманого порушником, або на відшкодування збитків і має бути співрозмірним.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування розміру компенсації у сумі 211310,00грн. позивач зазначає, що відповідач свідомо розповсюджував товар, не звернувшись при цьому до позивача ні за офіційною інформацією про поставлений товар, ні за дозволом на його реалізацію. При цьому, відповідач зобов`язаний перевіряти останній на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування розміру компенсації у сумі 211310,00грн. позивач звертає увагу суду на те, відповідачем було реалізовано 3 одиниці контрафактного товару з зображеннями 11 персонажів лише третій особі, що вказує на значний обсяг порушення та те, що відповідач є оптовим постачальником контрафактного товару в роздрібній мережі.

При цьому, позивач зазначає, що відновлення попереднього стану до факту порушення прав позивача є неможливим з огляду на наявні факти продажу відповідачем контрафактних товарів та фактичну неможливість інформування кожного з покупців про факти придбання ними саме контрафактного товару, а також відповідну неможливість вилучити у покупців придбані контрафактні товари з метою їх знищення.

Крім того, позивач наголошує на понесених ним збитках у вигляді неотримання суми ліцензійного платежу від виробника контрафактного товару.

Відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України від 06.12.2016 № 1774-1111 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1921,00грн.

ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» має намір стягнути в примусовому порядку, 211310,00грн. тобто 10 мінімальних заробітних плат яка згідно пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України від 06.12.2016 № 1774-1111 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" становить 1921,00грн., у розмірі 19210,00грн. за кожний з 11 окремих зображень персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу « Лунтик и его друзья».

Щодо розміру компенсації у сумі 211310,00грн. суд зазначає, що згідно п.г ч.2 ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» в редакції, що діяла на момент порушення ФОП ОСОБА_1 авторських прав ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница», суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судам, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі (аналогічна позиція викладена у пункті 42 постанови пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010р. №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" та підпункті 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності"). Як зазначено в Постанові Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», розмір компенсації має визначатися судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно - або багаторазове використання об`єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

Згідно п. 42 Постанови Пленуму ВС України №5 від 04.06.2010р., відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону №3792-ХІІ суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об`єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об`єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об`єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

Згідно ч. 2 п. 29 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкта суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України). Вина відповідача полягає в тому, що останній не звертався до Позивача ні за офіційною інформацією про товар, ні за дозволом реалізовувати товар, а просто ввів свідомо та умисно вказаний Товар в цивільний обіг. Відповідач зобов`язаний, при прийманні товару до реалізації, перевіряти останній на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України. Позивачем понесені передбачувані збитки у вигляді неотримання суми ліцензійного платежу за використання твору.

Відповідно до п. 51.2 Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», кожен окремий факт протиправного використання об`єктів авторського права, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об 'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді компенсації, що встановлена законом у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат. Разом з тим відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України від 06.12.2016 № 1774-1111 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1921,00грн.

Враховуючи, що відповідачем було використано 11 зображень окремих персонажів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача співрозмірної суми компенсації за порушення авторського права позивача у сумі 211310,00грн., яка розрахована наступним чином: 11 зображень окремих персонажів, які було використано відповідачем на контрафактному товарі * 19210,00грн. (10 мінімальних заробітних плат - мінімальна компенсація, яка встановлена законом на дату вчинення ФОП ОСОБА_1 порушення авторських прав ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница»).

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино "Мельница" про стягнення з відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 компенсації за порушення авторських прав у сумі 211310,00грн., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір у сумі 3169,65грн. покладається на відповідача.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надана копія договору №1У/М про надання правової допомоги від 31.07.2018р., копія додаткової угоди №6 від 22.04.2019р. до договору №1У/М про надання правової допомоги від 31.07.2018р., копія договору №1У/М про надання правової допомоги від 01.08.2019р., копія додаткової угоди №9 від 03.06.2019р. до договору №1У/М про надання правової допомоги від 01.08.2019р., копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю Серія ОД №003160 від 17.01.2018р., копія квитанції №65 від 06.05.2019р. про оплату гонорару адвокату у сумі 6000,00грн., копія квитанції №22462275 від 30.08.2019р. про оплату гонорару адвокату у сумі 9000,00грн.

Враховуючи надання доказів в підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у сумі 15000,00грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 123, 126, 129, п.4 ст. 231, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино "Мельница" до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 211310,00грн. - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино "Мельница" (193232, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, пр. Більшовиків, 34, корпус 2, літ. А, ІНН НОМЕР_5 , КПП 781101001, ОДРН 141) 211310,00грн. компенсації, 3169,65грн. судового збору, 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 12 вересня 2019р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова