ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2019 р. Справа № 911/1595/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «М`ясокомбінат «Ятрань»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритейл-К»

про стягнення 22 428,69 грн.

за участю представників

позивача: Сидоренко М.Л. адвокат, договір про надання правової допомоги від 23.07.2019;

відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «М`ясокомбінат «Ятрань» (далі позивач, ТДВ «М`ясокомбінат «Ятрань») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритейл-К» (далі відповідач, ТОВ «Ритейл-К») про стягнення 22428,69 грн., з яких: 21552,90 грн. заборгованості, 807,29 грн. пені та 68,50 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 276-13Р від 01.07.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 29.07.2019.

Ухвалою суду від 29.07.2019 розгляд справи по суті відкладено на 12.08.2019.

Присутній в судовому засіданні 12.08.2019 представник позивача обґрунтував в усному порядку заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Крім того представник позивача усно повідомив, що в додатку № 1 до позовної заяви «Розрахунок штрафних санкцій» допущено описки при зазначенні дат розрахунку пені та 3% річних на заборгованість за накладними № 20605 від 06.05.2019 та №21071 від 08.05.2019. Представник позивача просив суд врахувати, що розрахунок пені та 3% річних фактично здійснено по 20.06.2019, враховуючи кількість днів, зазначених у розрахунку.

Судом встановлено, що відповідачем здійснено державну реєстрацію зміни місцезнаходження про що 22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 4001167. Місцезнаходженням відповідача є: 61000, Харківська обл., м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 44Б.

Частиною 2 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

З огляду на викладене, оскільки дана справа прийнята господарським судом Київської області до свого провадження з додержанням правил підсудності, вона повинна бути розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.

Відповідач явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заперечень щодо вимог позивача не надав, про розгляд справи та дати судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Обізнаність відповідача про розгляд даної справи підтверджується також заявленим ТОВ «Ритейл-К» клопотанням за вих. № 39 від 26.07.2019 про відкладення розгляду справи.

При цьому судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у справі №911/1595/19 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та надіслати до суду обґрунтований письмовий відзив на позов.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

12.08.2019, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ритейл-К» (покупець) та Товариством з додатковою відповідальністю «М`ясокомбінат «Ятрань» (постачальник) 01.07.2013 укладено договір поставки № 276-13Р (далі Договір), згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується по замовленню покупця поставляти товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов Договору.

Предметом поставки, відповідно до умов Договору є товар, асортимент та ціна якого визначається у специфікаціях або прайс-листах (п. 1.2. Договору в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2013 до Договору).

Відповідно до п. 2.7. Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2013 до Договору) право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної, що засвідчує момент передачі товару.

Пунктом 5.1. Договору обумовлено, що загальна сума Договору складає сума товару, отриманого покупцем по всім товарним накладним.

Оплата за товар здійснюється через 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту прийняття товару покупцем (п. 5.5. Договору в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2013 до Договору).

Згідно з п. п. 7.1.-7.3. Договору останній набуває юридичної сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014. Дія Договору припиняється по закінченню терміну його дії, а в частині невиконаних зобов`язань сторін до моменту їх повного виконання. Дія Договору автоматично продовжується на наступний календарний рік, якщо жодна із сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії Договору протягом одного місяця до закінчення строку дії Договору, вказаного в п. 7.1. Договору. Кількість таких продовжень Договору є необмеженою.

Матеріали справи не містять письмових заяв сторін про припинення дії Договору, відповідно, останній є таким, що продовжує діяти на тих самих умовах.

На виконання умов Договору постачальник передав, а покупець прийняв товар на загальну суму 22438,20 грн., що підтверджується наданими у матеріали справи видатковими та товарно-транспортними накладними: № 17444 від 15.04.2019 на суму 3621,42 грн.; № 18604 від 22.04.2019 на суму 4276,15 грн.; № 19201 від 24.04.2019 на суму 3870,04 грн.; № 20048 від 01.05.2019 на суму 3347,69 грн.; № 20605 від 06.05.2019 на суму 3979,40 грн.; № 21071 від 08.05.2019 на суму 3343,50 грн. Зазначені видаткові та товарно-транспортні накладні містять підписи представників сторін та скріплені печатками підприємств.

На підставі Договору покупець перерахував на рахунок постачальника грошові кошти в сумі 6833,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 40655 від 15.04.2019 на суму 1833,00 грн.; № 40947 від 03.05.2019 на суму 5000,00 грн.

Відповідно до накладної на повернення постачальнику № 88192 від 02.05.2019 покупець повернув, а постачальник прийняв товар на суму 1707,67 грн.

За словами позивача, за поставлений відповідачу до 15.04.2019 товар, останній мав заборгованість в сумі 7655,37 грн.

Суму грошових коштів в розмірі 8540,67 грн., яка складається з вказаних вище проплат, а також вартості повернутого товару, позивач зарахував в якості погашення заборгованості по оплаті за товар, поставлений до 15.04.2019, решту 885,30 грн. (8540,67 грн.-7655,37 грн.) зараховано позивачем в рахунок погашення заборгованості за видатковою накладною № 17444 від 15.04.2019 на суму 3621,42 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач в повному обсязі вартість отриманого від позивача товару не оплатив, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення боргу, який, зі слів позивача, становить 21552,90 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається наявність у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем, строк виконання якого настав і яке відповідачем у повному обсязі не виконане.

Враховуючи те, що відповідач у встановленому законом порядку доводи позивача не спростував, належними і допустимими доказами виконання ним своїх зобов`язань не довів, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 21552,90 грн. є доведеною та обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки відповідач допустив порушення строків оплати товару, позивач на підставі п. 6.8. Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2013 до Договору) нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 807,29 грн., а також 3% річних в сумі 68,50 грн. на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.8. Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2013 до Договору) обумовлено, що в разі невчасної сплати покупцем поставленого товару останній сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент прострочення, від вартості поставленого, але несплаченого товару за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача нарахування пені та 3% річних здійснено за загальний період з 30.04.2019 по 20.06.2019, від кожної видаткової накладної окремо та з урахуванням встановленого в п. 5.5. Договору (в редакції Протоколу узгодження розбіжностей від 01.07.2013 до Договору) строку оплати.

Перевіривши розрахунок пені за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон», судом встановлено, що її розмір склав 807,35 грн., який перевищує розмір заявленої позивачем до стягнення суми.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, заявлена позивачем до стягнення сума пені підлягає задоволенню в розмірі, визначеному позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що розмір таких нарахувань складає 69,21 грн., тоді як позивачем заявлено 68,50 грн.

Судом, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, вимоги про стягнення з відповідача 3% річних задовольняються в розмірі, визначеному позивачем.

За приписами ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, а також те, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань судом встановлений і по суті останнім не спростований, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритейл-К» (61000, Харківська обл., м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 44Б; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «М`ясокомбінат «Ятрань» (25005, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Братиславська, буд. 82; ) 21552 (двадцять одну тисячу п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 90 коп. основного боргу, 807 (вісімсот сім) грн. 29 коп. пені, 68 (шістдесят вісім) грн. 50 коп. 3% річних та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.09.2019.

Суддя О.В. Щоткін