ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" вересня 2019 р. м. Черкаси справа № 925/1069/19

Суддя господарського суду Черкаської області Грачов В.М., без повідомлення учасників справи, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Азот» про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2019 року заявник - публічне акціонерне товариство «Азот» звернувся в господарський суд Черкаської області з заявою про забезпечення позову в порядку ст.ст. 136-139 ГПК України до подання позовної заяви (вх. № 26970), в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони публічному акціонерному товариству По газопостачанню та газифікації Черкасигаз вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження) газопостачання заявнику.

Заява вмотивована тим, що 30.08.2019 року публічне акціонерне товариство «Азот» отримало від публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз повідомлення від 29.08.2019 року № 548 про припинення газопостачання, в якому підприємству заявника запропоновано у термін до 7 год. 00 хв. 05.09.2019 року самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання. У разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству заявника буде припинено в примусовому порядку.

Повідомлення про припинення газопостачання від 29.08.2019 року № 548 заявник вважає незаконним, так як подане всупереч нормам чинного законодавства, порушує права заявника, у зв`язку з чим заявник має намір звернутись в суд та оскаржити їх у передбаченому законом порядку. Дії, які можуть відбутись у зв`язку із його виконанням, можуть спричинити збитки заявнику та третім особам, а невжиття запропонованих заходів забезпечення позову унеможливить або суттєво ускладнить виконання можливого рішення про задоволення позову.

04.09.2019 року заявник подав до суду клопотання, яким просить долучити до матеріалів заяви про забезпечення позову додаткові докази, які підтверджують необхідність такого забезпечення.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та додаткові документи в обґрунтування заяви, суд приходить до таких висновків.

Публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Черкасигаз надає заявнику послуги з розподілу природного газу на підставі укладеного між сторонами типового договору розподілу природного газу від 01.04.2017 року, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498.

Підставою направлення публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Черкасигаз повідомлення від 29.08.2019 року № 548 про припинення газопостачання визначено виконання доручення товариства з обмеженою відповідальністю «Променерго-Ресурс» від 28.08.2019 року у зв`язку із заборгованістю публічного акціонерного товариства «Азот» за спожитий природний газ.

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви про забезпечення позову, постачальником природного газу в 2019 р. публічному акціонерному товариству «Азот» є товариство з обмеженою відповідальністю «ХІМ-ТРЕЙД», відповідно до укладених договорів постачання природного газу.

Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю «ХІМ-ТРЕЙД» підтверджує довідкою від 03.09.2019 року № 03-09/1, що саме це товариство є постачальником природного газу для публічного акціонерного товариства «Азот» в 2019 році, відповідно до укладених договорів, розрахунки за спожитий природний газ публічне акціонерне товариство «Азот» здійснює своєчасно та у повному обсязі.

Згідно з п. 13 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором.

Пунктом 1 розділу 7 параграфу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Згідно з п. 3 Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1687 від 08.12.2006 року, газодобувне, газорозподільне, газотранспортне підприємство з власної ініціативи у разі порушення споживачем строку розрахунків за спожитий природний газ (коли зазначене підприємство є його постачальником) або за надані послуги з його транспортування припиняє або обмежує газопостачання, а у випадку відсутності у споживача ліміту природного газу припиняє газопостачання згідно з умовами договору на транспортування газу.

В іншому разі припинення (обмеження) газопостачання здійснюється за дорученням постачальника на підставі укладеного з ним договору.

Заявник також наголошує, що припинення (обмеження) газопостачання може призвести у подальшому до порушення технологічного процесу та повної зупинки підприємства, що в свою чергу може призвести до екологічної та техногенної катастрофи. Крім того, враховуючи, що публічне акціонерне товариство «Азот» здійснює очистку стічних вод м. Черкаси, а в процесі очищення використовується природний газ, припинення (обмеження) газопостачання може призвести до зупинки очистки стічних вод, що призведе до екологічної катастрофи. Заявник також стверджує, що внаслідок припинення газопостачання та зупинення виробництва більше ніж 3 200 працівників підприємства можуть залишитись без роботи, а їх сім`ї без засобів до існування. Крім того, товариство не зможе виконувати обов`язки по сплаті податків і зборів до Державного та місцевого бюджетів.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Тобто, положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконання судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Верховного Суду України № 6-2552цс16 від 18.01.2017 р. зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відтак, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення заявника, зокрема, що на час розгляду справи господарським судом Черкаської області може бути здійснене незаконне припинення (обмеження) газопостачання публічного акціонерного товариства «Азот».

За змістом статтей 136, 137 ГПК України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи роз`яснення наведені у п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України, зокрема, передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Враховуючи викладені в заяві обставини, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу до забезпечення позову суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Вжиття заходів забезпечення позову таким шляхом не обмежує права та законні інтереси публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз, зазначений захід забезпечення позову має тимчасовий характер та не позбавляє останнього його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджає займатися господарською діяльністю як такою взагалі. Вищенаведене забезпечує збереження балансу інтересів сторін, а вжиття заходів забезпечення позову узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Аналогічний висновок надано Верховним Судом у Постанові від 16.02.2018 у справі № 914/766/17, правовідносини якої є подібними до даних правовідносин.

Керуючись ст.ст. 136-140, 144, 233-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву публічного акціонерного товариства «Азот» про забезпечення позову.

Заборонити публічному акціонерному товариству По газопостачанню та газифікації Черкасигаз ( м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 142; ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження) газопостачання на публічне акціонерне товариство «Азот» (, місцезнаходження: 18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72, персональний EIC-код 56XO000005NMY006).

Ухвала є виконавчим документом і підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Стягувачем за даною ухвалою є публічне акціонерне товариство «Азот» (, місцезнаходження:18014, м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72).

Боржником за даною ухвалою є публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Черкасигаз (, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, б. 142).

Ухвала набрала законної сили: 05.09.2019 року.

Дата видачі ухвали: 05.09.2019 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання по 06.09.2022 року.

Ухвала суду може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст.ст. 140 ч. 8, 253-259 ГПК України.

Суддя В.М. Грачов