ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"13" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1255/19

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши подання від 06.09.2019 № 10302 заступника начальника відділу Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дудки Сергія Петровича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа у справі за заявою

акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, )

до

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 141453,48 гривень заборгованості за договором б/н від 26.12.2017

ВСТАНОВИВ:

17.05.2019 до Господарського суду Київської області надійшла заява акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 06.05.2019 (вх. № 1309/19) про видачу судового наказу в порядку наказного провадження до боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 141453,48 гривень заборгованості за договором б/н від 26.12.2017, з яких: 79497,41 гривень - заборгованість за кредитним договором, 22683,44 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 14000,00 гривень - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 25272,63 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

21.05.2019 Господарським судом Київської області видано судовий наказ у справі № 911/1255/19 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 79497,41 гривень - заборгованість за кредитним договором № Б/Н від 26.12.2017, 22683,44 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 14000,00 гривень - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії та витрати на оплату судового збору у розмірі 192,00 гривень.

В частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 25272,63 гривень, про що постановлено відповідну ухвалу від 21.05.2019.

12.09.2019 року до Господарського суду Київської області надійшло подання від 06.09.2019 № 10302 заступника начальника відділу Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дудки Сергія Петровича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього судовим наказом від 21.05.2019 у справі № 911/1255/19.

Подання державного виконавця обґрунтовано тим, що 24.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу, зазначеною постановою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно боржника. 15.08.2019 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява представника стягувача, у якій останній просить державного виконавця звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України. Враховуючи, що боржником проігноровано вимогу державного виконавця щодо подання декларації про доходи та майно, а, також те, що боржник від виконання рішення суду ухиляється, а усі вчинені виконавчі дії виявились безрезультатними, з метою виконання рішення суду у цій справі, виконавець просить суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи-боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Таким чином, зазначений захід є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, застосування якого є правом, а не обов`язком суду.

Розглянувши подання від 06.09.2019 № 10302 заступника начальника відділу Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дудки Сергія Петровича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд не вбачає підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Приписами ч. 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

За приписами частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ч. 1 ст. 51Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

При цьому, суд зазначає, що виконавчі дії з примусового виконання рішення суду, не є абсолютним правом виконавця, а є його обов`язком, оскільки, в силу приписів ч. 1 ст.18 Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати усіх можливих заходів, передбачені Законом з примусового виконання рішень.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем вчинялись усі можливі виконавчі дії, які покладені на останнього Законом України «Про виконавче провадження», зокрема не подано доказів приховування доходів, коштів та майна, на які можна звернути стягнення, незаконного їх відчуження, доказів щодо розшуку майна та грошових активів боржника. При цьому, ненадання відомостей про доходи не є підставою для застосування до боржника такого виключного заходу як обмеження виїзду за кордон.

Враховуючи те, що державним виконавцем належними засобами доказування не доведено факту навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду, суд з огляду на приписи чинного законодавства щодо обов`язковості виконання остаточних судових рішень вважає неправомірним та необґрунтованим застосування до боржника такої міри примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за межі України.

З огляду на викладене подання заступника начальника відділу Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дудки Сергія Петровича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання від 06.09.2019 № 10302 заступника начальника відділу Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дудки Сергія Петровича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала складена та підписана 13.09.2019, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Р.М. Колесник