РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.08.2019Справа № 910/6114/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонтой"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл"

про стягнення 1797451,29 грн.

за участі представників:

від позивача: Григор`єва К.Є., адвокат,

від відповідача: Пахолок Т.П., адвокат,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бонтой" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" про стягнення 1797451,29 грн. заборгованості за Договором постачання товарів та надання послуг від 01.06.2015 № 221, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов вказаного правочину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Вказана ухвала відповідачу вручена, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Також судом розглянуто у судовому засіданні 22.08.2019 та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що між сторонами проводиться погодження документів щодо укладення мирової угоди у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 22.08.2019 проти задоволення вказаного клопотання заперечував, оскільки йому не відомо про наміри щодо укладення мирової угоди.

Відповідно до частини 2 статті 216 ГПК України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Разом із цим, наміри сторони щодо укладення мирової угоди у справі не є такими обставинами, з яких спір не може бути вирішено в судовому засіданні з розгляду справи по суті. Крім того, згідно приписів частини 7 статті 46 ГПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2015 між відповідачем, як покупцем, та позивачем, як постачальником, укладено Договір № 221 постачання товарів та надання послуг (далі - договір поставки), за умовами якого постачальник постачає та передає у власність покупця, а останній - приймає та оплачує товари згідно із замовленнями покупця та товаросупровідною документацією.

Ціна договору складається з вартості поставленого та прийнятого покупцем товару згідно відповідних накладних за даним договором (пункт 2.1.1. договору поставки).

Згідно до пункту 3.2.2. договору поставки сторони погодили, що за будь-яких обставин покупець повинен не пізніше ніж на 7 день з моменту отримання товару підписати і повернути постачальнику належним чином оформлені та підписані товаросупровідні документи, у т.ч. надану постачальником видаткову накладну з відміткою про прийняття товару та довіреність, якщо сторони додатково не домовляться про інше в додатках та/або додаткових угодах до цього договору. Підписання зазначених документів означає прийняття товару і повне виконання зобов`язань постачальника перед покупцем.

Фактичним отримання товару з боку покупця вважається момент безпосередньої передачі товару покупцеві, що підтверджується підписом уповноваженої особи покупця на відповідних товаросупровідних документах, а саме: на видаткових накладних, або актах приймання-передачі, або товарно-транспортних накладних або транспортній декларації, складеними та підписаними у відповідності до норм чинного законодавства України, цього договору, а в питаннях, що не врегульовані договором - Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю, затверджених постановами Державного арбітражу Союзу РСР відповідно від 15.06.1965 № П-6 і від 25.04.1966 № П-7 (пункт 3.5.5. договору поставки).

Пунктом 4.2. договору поставки сторони погодили, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківській рахунок постачальника, згідно умов договору про умови.

Відповідно до пункту 13.1. договору поставки останній діє до 31.12.2016, але у будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Строк дії договору автоматично продовжується на термін один рік, якщо за 30 днів до закінчення його строку дії жодна із сторін не повідомить іншу в письмовій формі про свій намір змінити чи припинити його дію.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у період з 23.02.2018 по 22.03.2019 поставив відповідачу товару на загальну суму 1807451,29 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних обома сторонами видаткових накладних.

Однак, відповідач зобов`язання з оплати поставленого товару виконав частково, сплативши позивачу 10000 грн., відповідно до платіжного доручення від 05.04.2019 № 14016, у зв`язку з чим борг відповідача за поставлений товар становить 1797451,29 грн.

Крім того, у матеріалах справи міститься акт звіряння взаємних розрахунків за період І кварталу 2019 року за договором поставки, за яким борг відповідача станом на 31.03.2019 становить 1807469,59 грн. за даними відповідача та 1807451,29 грн. за даними позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.08.2019 повідомив про те, що не заперечує проти наявності заборгованості, але не може зазначити конкретну її суму.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 1797451,29 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонтой" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" (04050, м. Київ, вул. В. Котарбінського, 15, кв. 47; ідентифікаційний код 38703456) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонтой" (49044, м. Дніпро, вул. В. Моссаковського, 1А; ідентифікаційний код 38599 (один мільйон сімсот дев`яносто сім тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. 29 коп. заборгованості, а також 26961 (двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн. 77 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 02.09.2019.

Суддя К.В. Полякова