ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.08.2019 Справа № 905/1104/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70; )

до відповідача: фізичної особи-підприємця Котляра Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; код ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості з орендної плати - 15 462,36 грн. та пені - 640,18 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Котляра Віктора Миколайовича про стягнення заборгованості з орендної плати - 15462,36 грн. та пені - 640,18 грн. за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя № 3131-П від 01.04.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань зі сплати орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя № 3131-П від 01.04.2015 за період з листопада 2015 року по квітень 2019 року (включно), внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 15 462,36 грн., що стало підставою для нарахування позивачем пені у розмірі 640,18 грн.

Представник позивача протягом розгляду справи позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити у повному обсязі. 20.08.2019 від представника позивача надійшли пояснення по справі, згідно яких відповідач з початку дії договору здійснював оплату за оренду майна, проте останній платіж від нього було отримано 10.03.2016 в розмірі 999,14 грн., на підтвердження чого надано відповідну виписку по отриманих платежах позивача за 10.03.2016. Також у вказаних поясненнях представник позивача зазначив, що між позивачем та відповідачем раніше було укладено договір № 3024-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя від 01.04.2014, розташованого за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова, 116а, загальною площею 34,40 кв.м. (місця загального користування) з терміном дії з 1 квітня 2014 до 01.04.2015. Майно за вказаним договором було передано відповідачу за актом № 7750 від 01.04.2014 прийому-передачі нежилого приміщення в будинку № 116а по пр. Нахімова, м. Маріуполь , який додано до позовної заяви. Разом із тим, після закінчення вказаного договору оренди майно відповідачем позивачу не поверталось, оскільки на підставі особистої заяви відповідача (вхід. № 836-01 від 25.03.2015), копія якої додана до вказаних пояснень, було укладено новий договір №3131-П від 01.04.2015, заборгованість за яким є предметом спору.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів, суд на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

01.04.2014 між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради та фізичною особою-підприємцем Котляром Віктором Миколайовичем було укладено договір оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 3024-П, відповідно до п. 1 якого на підставі листа від 18.03.2014 за № 777-01 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова, 116-а , загальною площею 34,40 кв.м., згідно технічного паспорту БТІ для використання під місця загального користування.

Пунктом 7 вказаного договору було визначено термін його дії до 01.04.2015.

01.04.2014 між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради та фізичною особою-підприємцем Котляром Віктором Миколайовичем на виконання п. 2.1. вищезазначеного договору було підписано акт № 7730 прийому-передачі нежитлового приміщення у будинку № 116а по пр. Нахімова, м. Маріуполь , відповідно до якого Управління міського майна Маріупольської міської ради передало, а фізична особа-підприємець Котляр Віктор Миколайович прийняв нежитлове приміщення, загальною площею 34,40 кв.м. (місця загального користування) Літ. А-4, місця загального користування, розташоване у будинку № 116 а по пр. Нахімова, м. Маріуполь .

Вищезазначений акт підписаний представниками сторін без зауважень.

Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, після закінчення строку дії договору від 01.04.2014 орендоване майно не було повернуто орендодавцю, правонаступником якого був Департамент міського майна Маріупольської міської ради.

25.03.2015 фізична особа-підприємець Котляр Віктор Миколайович звернувся до Департаменту міського майна Маріупольської міської ради із заявою про продовження строку дії договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), розташованого за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова, 116-а . Вказана заява була зареєстрована 25.03.2015 за вх. № 836-01.

01.04.2015 між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (далі - орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Котляром Віктором Миколайовичем (далі - орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 3131 - П (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого на підставі листа від 25.03.2015 вхідний № 836-01, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова, 116-а , загальною площею 34,40 кв.м., згідно технічного паспорту БТІ для використання під місця загального користування.

Згідно п. 2.1. договору вступ орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщенням (будівлею, спорудою) здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

Відповідно до п. 2.2. договору передача приміщення (будівлі, споруди) в оренду не дає орендарю права власності на це приміщення (будівлю, споруду). Власником орендованого приміщення (будівлі, споруди) залишається Маріупольська міська рада, а орендар володіє та користується ним протягом терміну оренди.

Пунктом 3.2. договору передбачено, зокрема, такі обов`язки орендаря: прийняти за актом прийому-передачі нежитлове приміщення (будівлю, споруду) у 10-денний термін після укладення договору оренди; щомісячно і в повному обсязі вносити отримувачу орендну плату, використовувати приміщення (будівлю, споруду) виключно за цільовим призначенням, вказаним у п. 1 договору.

Згідно п. 4.2. договору за вказане у п. 1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місць (лютий 2015) у розмірі 258,51 грн. (згідно додатку).

Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди.

Пунктом 4.2.1. договору встановлено розмір пільгової плати за нежитлове приміщення, визначене у п. 1 договору, на підставі рішення Маріупольської міської ради від 27.02.2015 року № 6/46-5142 «Про зниження розміру орендної плати фізичним та юридичним особам за орендовані нежитлові приміщення» у розмірі 50 % від розміру орендної плати, розрахованої відповідно до п. 4.2. цього договору. Пільгова оренда встановлена до 31.12.2015 року. З 01.01.2016 року орендодавець в односторонньому порядку нараховує орендну плату відповідно до п. 4.2. договору без урахування пільги.

Відповідно до п. 4.3. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерії управління міського майна.

Рахунки на оплату видаються орендарю з 11 по 19 число кожного місяця. При отриманні рахунку необхідно мати копію платіжного документу про сплату за оренду приміщення (будівлі, споруди) за попередній період.

Згідно п. 6.3. договору у разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобов`язання виконані у повному обсязі.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 01 квітня 2015 до 01 квітня 2016 (п. 7.1. договору).

Відповідно до п. 7.5. договору у випадку відсутності заяви однієї із сторін про розірвання або зміну договору протягом місяця після закінчення його терміну, він вважається подовженим на той же термін і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. Таким чином договір подовжується і у подальшому.

Згідно п. 9.1. договору до вимог з виконання умов цього договору та стягнення пені і неустойки застосовується позовна давність терміном у 10 років.

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Матеріалами справи не підтверджено, а сторонами не доведено існування між позивачем та відповідачем інших договірних відносин, ніж за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 3131 - П від 01.04.2015.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не заперечували проти продовження строку дії договору у строки та спосіб, визначений законом та договором. У зв`язку з викладеним суд вважає, що договір є продовженим на той самий строк, а саме до 01.04.2020 та на тих самих умовах, які передбачені даним договором.

Як встановлено судом, рішенням Маріупольської міської ради від 25.04.2018 №7/30-2615 "Про внесення змін до структур та положень виконавчих органів міської ради" з 01.08.2018 припинений орган місцевого самоврядування - Департамент міського майна Маріупольської міської ради, у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради.

Пунктом 5.3. вказаного рішення встановлено, що Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Крім того, рішенням Маріупольської міської ради від 25.06.2018 № 7/32-2853 затверджене Положення про департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, відповідно до пункту 1.1. якого Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Як зазначає позивач, відповідач обов`язок щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати у передбачений договором строк не виконував, внаслідок чого за період з листопада 2015 по квітень 2019 виникла заборгованість з орендної плати в сумі 15 462,36 грн., що стало підставою для звернення до господарського суду Донецької області з даним позовом.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань і застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення пені.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та умовами укладеного між ними договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 3131 - П від 01.04.2015.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено ч. 1 ст. ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно приписів ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав ухилятися від сплати орендної плати згідно визначених умов договору.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як стверджує позивач, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя №3131 - П від 01.04.2015 у період з листопада 2015 по квітень 2019 за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 15 462,36 грн.

Суд зазначає, що згідно ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо вдосконалення регулювання відносин з використання державного і комунального майна на тимчасово окупованій території України» від 23.03.2017 № 1986-VIІІ, який набрав чинності 20.04.2017, внесено зміни до статті 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яку викладено у наступній редакції: «Скасувати орендну плату за користування державним та комунальним майном і концесійний платіж за право на створення (будівництво) та/або управління (експлуатацію) державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, розташованим у населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.».

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, достовірність яких презюмується ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», юридичною адресою відповідача є наступна: 87549, Донецька область, місто Маріуполь, провулок Кальчанський, будинок 12.

Оскільки місто Маріуполь не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р (зі змінами), виконання зобов`язання за спірним договором в частині сплати орендної плати поновилось з 20.04.2017.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, вбачається правомірним нарахування позивачем заборгованості з орендної плати за період з 20.04.2017 по квітень 2019.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Між тим, як вбачається із матеріалів справи, і належних (та взагалі будь-яких відомостей) у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України доказів протилежного (у тому числі - припинення грошових зобов`язань у інший, аніж виконання, спосіб) виконання грошових зобов`язань, за визначений позивачем період користування майном стягуваної заборгованості не було здійснено, що кваліфікується судом як порушення відповідних зобов`язань у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач - таким, що їх прострочив відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів у розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед позивачем, не представлено.

Суд, здійснивши перерахунок орендної плати з урахуванням вищезазначених положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», дійшов висновку, що орендна плата за квітень 2017 року (з 20.04.2017 по 30.04.2017) повинна була бути сплачена в сумі 119,30 грн. за неповний місяць, з розрахунку (357,90 /30днів х 10 днів).

Отже, загальна сума заборгованості з орендної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 20.04.2017 по квітень 2019, становить 9 740,70 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 9 740,70 грн.

Щодо стягнення пені у розмірі 640,18 грн. за період з 01.07.2018 по 11.06.2019, господарський суд зазначає наступне.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалося, згідно п. 6.3. договору у разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобов`язання виконані у повному обсязі.

Перевіривши розрахунок пені за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично невірним, на підставі чого зробив власний розрахунок. Згідно здійсненого судом розрахунку сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 653,83 грн. Враховуючи, що згідно ст. 237 Господарського процесуального кодексу України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги в межах заявленої суми 640,18 грн. за період з 01.07.2018 по 11.06.2019.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради до фізичної особи-підприємця Котляра Віктора Миколайовича про стягнення заборгованості за орендної плати - 15462,36 грн. та пені - 640,18 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Котляра Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; код ІПН НОМЕР_1 ) на користь Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70; ) основний борг в сумі 9 740,70 грн., пеню в сумі 640,18 грн., судовий збір в сумі 1238,42 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 20.08.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.08.2019

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова