ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1951/19
Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

за участю представників:

позивача: Петрова О.С. - за довіреністю,

відповідача: адвокат Бережний О.В.; Прохоренко С.О. - керівник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1951/19

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (буд.15 по вул. Велика Арнаутська, , м. Одеса, 65012)

до відповідача: приватного малого підприємства "СТАРТ" (кв. 49 у буд. № 5-в по вул. Академічній , м. Одеса, 65009)

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області (надалі - ОРВ ФДМУ), звернувся до Господарського суду із позовною заявою до приватного малого підприємства "СТАРТ" (надалі - ПМП "СТАРТ"), в якому просить суд повернути державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 310, 2 м2, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37, балансоутримувачу - регіональному відділенню ФДМУ по Одеській області та виселити відповідача з займаного орендованого приміщення державної власності, а саме: нежитлових приміщень павільйону, загальною площею 310, 2 м2, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

24.10.2002р. між Позивачем та Відповідачем - ПМП "СТАРТ" був укладений договір оренди нерухомого майна що належить до державної власності за умовами якого Позивач передав Відповідачу в оренду державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2, яке розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37 строком на шість місяців.

Протягом дії договору оренди сторонами до нього було укладено декілька додаткових угод та договорів про внесення змін, у тому числі: Договір від 04.04.2007р. про внесення змін до Договору оренди від 24.10.2002р., Договір від 15.07.2009р. про внесення змін до договору оренди, Договір від 28.10.2009р. про внесення змін до договору оренди, Договір від 19.04.2010р. про внесення змін до договору оренди, Договір від 22.04.2011р. про внесення змін до договору оренди, Договір від 21.06.2013р. про внесення змін до договору оренди, якими продовжувалися термін дії договору оренди від 24.10.2002р.

Останнім Договором про внесення змін до Договору оренди 24.10.2002р. укладеним між Позивачем та Відповідачем 16.06.2016р. термін дії договору оренди був продовжений до 31.01.2019р. включно.

Як вказує Позивач в подальшому термін дії договору оренди від 24.10.2002р. продовжений не був. А тому на його думку дія договору від 24.10.2002р. припинена 31.01.2019р.

З урахуванням п.5.7 Договору від 24.10.2002р., в якому зазначено, що у разі припинення або розірвання Договору оренди, Орендар зобов'язується повернути Балансоутримувачу або підприємству, вказаному Орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду за Актом приймання-передавання (повернення), Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області листами №11-06-01006 від 28.02.2019р. та №11-06-01536 від 03.04.2019р. повідомило ПМП "СТАРТ", що договір від 24.10.2002р. продовжено не буде та надало на підписання Акти приймання-передачі (повернення) майна із оренди.

Але, як стверджує Позивач, Відповідачем досі не підписані Акти та не повернуто майно з оренди, що порушує права ОРВ ФДМУ як власника державного майна.

08.08.2019р. до канцелярії Господарського суду представником Відповідача був наданий відзив на позовну заяву (вх.№15772/19), відповідно до якого Відповідач позов не визнає з наступних підстав.

Як зазначає Відповідач, викладені Позивачем в позовній заяві обставини, він визнає частково, а саме:

- що 24.10.2002 р. між Позивачем та Відповідачем укладено договір оренди №93 нерухомого майна, що належить державі, відповідно до якого Позивач передав, а Відповідач прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37;

- що протягом дії строку договору оренди, за згодою сторін його термін дії неодноразова продовжувався шляхом укладання додаткових угод, останню з яких було укладено 16.06.2016р., і відповідно до якої термін дії договору оренди було продовжено до 31.01.2019 р. включно;

- що Відповідачем за згодою Позивача (орендодавця) було здійснено реконструкцію приміщення павільйону, внаслідок чого його площу було збільшено до 310,2 м2, право власності на зазначене приміщення було зареєстровано за позивачем.

Всі інші обставини, зазначені позивачем в позовній заяві, відповідач заперечує зокрема:

- обставини щодо відкриття кримінального провадження за фактом пошкодження зазначеного нерухомого майна про що до ЄРДР було внесені відомості за №002664 від 17.09.2017 року;

- обставини про повідомлення Відповідача Позивачем про припинення строку дії договору та надання на підписання Актів приймання-передачі (повернення) майна з оренди листом №11- 06-01006 від 28.02.2019 року та листом № 11-06-01536від 03.04.2019 р.

Відповідач вказує, що не отримував листи Позивача № 11-06-01006 від 28.02.2019 р. та № 11-06-01536 від 03.04.2019р.

Реєстр на відправку простої кореспонденції (претензії), датований 01.03.2019р., на думку Відповідача, не є належним доказом відправки зазначеного листа, оскільки сам реєстр не містить відомостей про факт надсилання листа, тобто про підтвердження надання послуг поштового зв'язку відповідно до вимог ст. 13 ЗУ "Про потовий зв'язок" або п.66-68 "Правил надання послуг поштового зв'язку".

Щодо зазначеної Позивачем обставини - відкриття кримінального провадження за фактом пошкодження спірного нерухомого майна про що до ЄРДР були внесені відомості за №002664 від 17.09.2017 року, то Відповідач зазначає про то, що позовні вимоги Позивач жодним чином не обґрунтовує зазначеною обставиною, а на підтвердження самої обставини не надає жодного доказу.

Відповідно до частини четвертої статті 284 ГК України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного, після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з частиною другою статті 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Лист позивача за №11-06-01006 хоча й датовано 28.02.2019р., проте з його змісту не вбачається волевиявлення на припинення дії договору оренди та зазначений лист не містить вимог про повернення майна з користування.

Крім іншого, наданий в якості доказу позивачем Реєстр на відправку простої кореспонденції (претензії), датований 01.03.2019р., на думку Відповідача, свідчить про те, що Лист позивача за №11-06-01006, зазначений у Реєстрі, не був направлений Відповідачем протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, як того вимагає ст.17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна".

Таким чином, Відповідач вказує на то, що протягом місяця після закінчення строку договору оренди Орендодавець не висловив заперечень, а відтак, Відповідач вважає, що відповідно до положень ч. 2 ст. 17 Закону, договір вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Окрім наведеного, Відповідач зауважив, що до подання позову Позивач продовжував приймати від Відповідача належне виконання обов'язків з внесення орендної плати без будь-яких зауважень (що підтверджується виписками банку).

Крім того, листом №10/043-15 від 27.03.2019 р. Позивач просить енергопостачальну компанію укласти з Відповідачем договір на поставку електричної енергії у зв'язку з орендою Відповідачем майна Позивача.

15.08.2019р. Позивачем до Господарського суду була надана відповідь на відзив (вх.№16340/19) в якій Позивач зазначив, що не може погодитись і позицією Відповідача, викладеною у відзиві на позов, з огляду на наступне.

1. Щодо закінчення строку дії договору Позивач переконаний, що листами №11-06-01006 від 28.02.2019р. та №11-06-01536 від 03.04.2019р. повідомив Відповідача, що договір оренди від 24.10.2002р. укладений між Позивачем та Відповідачем продовжений не буде та надав для підписання Акти приймання-передачі (повернення) майна із оренди, але Відповідачем Акти не були підписані а майно не повернуто з оренди.

2. Щодо посилання відповідача у своєму відзиві про відсутність доказів про порушення кримінальної справи Позивач зазначив, що Одеська місцева прокуратура №3 своїм листом від 27.05.2019 №16-213-19вих повідомила ОРВ ФДМУ про те, що Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2019р. по справі №522/7297/19 накладено арешт та заборонено посадовим особам ПМП "СТАРТ" відчуження, розпорядження та користування об'єктом нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37 та Приморським районним судом встановлено, що ПМП "СТАРТ" на теперішній час незаконно займає та користується приміщеннями за адресою м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37, які є Державним майном, у зв'язку із чим суд встановив виниклу необхідність накладення арешту, заборонивши відчуження, розпорядження та користування, підставою якого є те, що у суда існують безспірні підстави та підозри що воно є доказом злочину, було предметом вчинення кримінального правопорушення, а також існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищевказаного майна.

Отже, знехтування Орендарем своїми зобов'язаннями за Договором оренди призвели до вимушеного звернення Позивача до суду з вимогою щодо виселення та повернення державного нерухомого майна.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019р. позовна заява вх.№2003/19 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду від 12.07.2019р. позовну заяву (вх.№2003/19 від 09.07.2019р.) було прийнято до розгляду, відкрите провадження по справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 08.08.2019 р.

В судовому засіданні 08.08.2019 року представник Позивача повідомив суд про реорганізацію Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області в Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській та Одеській областях та надав відповідні документи на підтвердження реорганізації. Протокольною ухвалою суд змінив позивача на його правонаступника.

В судовому засіданні 15.08.2019р. Позивач надав суду клопотання (вх.№2-3831/19) про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, обґрунтовуючи це клопотання тим, що саме Управлінням ДАБІ встановлені порушення Відповідача під час проведення реконструкції та скасовані декларації Відповідача про початок виконання будівельних робіт.

Розглянувши клопотання, суд відмовив в його задоволенні, оскільки, підстави за яких Позивач просить суд залучити Управлінням ДАБІ до участі у справі, жодним чином не стосуються предмету та підстав, заявленого Позивачем позову.

В судовому засіданні 15.08.2019р. представники сторін підтвердили, що в матеріалах наявні всі докази для вирішення справи по суті, у зв'язку з цим не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду від 15.08.2019р. закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи по суті призначено на 27.08.2019р.

Під час розгляду справи по суті сторони виступили із вступними промовами, судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи.

Представник Позивача у судових дебатах заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача у судових дебатах проти позову заперечував у повному обсязі, просив в його задоволені відмовити.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з'ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні, 27.08.2019р. Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнати, проголошена вступна і резолютивна частини рішення.

3. Фактичні обставини справи.

24.10.2002р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (в подальшому - "Орендодавець") та Приватним малим підприємством "СТАРТ" ( в подальшому - Орендар) був укладений договір оренди №93 нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами п.1.1 якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, яке перебуває-на балансі ТОВ "Агропромисловий комплекс "Центральний" (в подальшому "Балансоутримувач") та є державною власністю, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2, у м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37 (надалі Майно).

Вартість об'єкту оренди визначена відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості і станом на 23.08.2002 р., згідно з висновками оцінювача (ТОВ "Агентство оцінки нерухомості та бізнесу") про вартість об'єкту, затвердженими наказом Регіонального відділення від 19,19.2002 р. №794 становить 83800,00 (вісімдесят три тисячі вісімсот) грн (п.1.2. договору оренди).

Пунктом 2.4. договору оренди сторони передбачили, що у разі припинення цього Договору майно повертається Орендарем Балансоутримувачу. Орендар повертає майно Балансоутримувачу згідно порядку, встановленому чинним законодавством на момент повернення орендованого Майна. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Пунктом 3.1. договору оренди сторони погодили розмір та порядок визначення орендної плати за об'єкт оренди.

Відповідно до п.3.3. договору оренди орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

За умовами п.5.7. договору оренди у разі припинення або розірвання Договору повернути Балансоутримувачу або підприємству, вказаному Орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Пункт 10.1. договору оренди встановлює, що цей Договір укладено строком на шість місяців і діє з моменту підписання договору оренди.

Умови цього Договору зберігають силу протягом всього терміну цього Договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, а в частині зобов'язань Орендаря щодо орендної плати - до виконання- зобов'язань (п. 10.2. договору).

Зміни і доповнення або розірвання цього Договору допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п.10.3.договору).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором (п.10.6. договору).

Відповідно до п.10.8. договору оренди його чинність припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; невиконання вимог страхування (п.5.5); приватизації орендованого майна Орендарем; загибелі орендованого Майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства Орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Пункт 10.9. договору оренди визначає, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

Додатком до договору оренди є розрахунок плати за базовий місяць оренди, підписаний Орендарем та погоджений Орендодавцем.

24.10.2002р. між Орендодавцем та Орендарем був складений акт приймання-передачі державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі ВАТ "Агропромисловий комплекс "ЦЕНТРАЛЬНИЙ" та є державною власністю до договору оренди від 24.10.2002р. відповідно до якого Орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2 у м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37. В акті сторони визначили, що на момент передачі майна в оренду його вартість складала 83800 грн.

04.04.2007р. між РВ ФДМУ по Одеській області та ПМП "СТАРТ" був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого сторони погодили викласти п.1.3. договору у наступному вигляді: 1.3. Мета використання об'єкту оренди - розміщення комп'ютерного клубу та інтернет кафе.

Внесли зміни у п.3.1 та 3.2. якими змінили розмір та порядок нарахування орендної плати.

Окрім того, сторони зазначили, що зміни, затверджені сторонами у цьому договорі діють з 01.01.2007р. і на відношення сторін, не врегульовані цими змінами, розповсюджуються умови договору від 24.10.2004р.

Додатком до договору про внесення змін від 04.04.2007р. є розрахунок плати за базовий місяць оренди, підписаний Орендарем та погоджений Орендодавцем.

15.07.2009р. між РВ ФДМУ по Одеській області та ПМП "СТАРТ" був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого сторони продовжили строк дії договору, передбачений п.10.1. до 24.10.2009р. включно.

28.10.2009р. між РВ ФДМУ по Одеській області та ПМП "СТАРТ" був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого сторони продовжили строк дії договору, передбачений п.10.1. до 24.04.2010р. включно.

19.04.2010р. між РВ ФДМУ по Одеській області та ПМП "СТАРТ" був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого сторони продовжили термін дії договору, передбачений п.10.1. до 30.03.2013р. включно.

22.04.2011р. між РВ ФДМУ по Одеській області та ПМП "СТАРТ" був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого сторони врегулювали питання щодо передачі на баланс Орендарю орендованого майна, порядок нарахування та використання амортизаційних відрахувань.

Крім того, 22.04.2011р. між Орендодавцем та Орендарем був складений Акт приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебувало на балансі ВАТ "Агропромисловий комплекс "ЦЕНТРАЛЬНИЙ" до договору оренди від 24.10.2002р. відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування та на баланс державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2 у м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37 вартість якого визначена згідно із звітом про незалежну оцінку, що була проведена станом на 23.08.2002р. і становила 83800 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення комп'ютерного клубу і інтернет кафе. Стан майна на момент укладання договору визначається згідно звіту про незалежну оцінку та дозволяє використання відповідно до мети договору.

21.06.2013р. між РВ ФДМУ по Одеській області та ПМП "СТАРТ" був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого сторони домовилися внести зміни у договір оренди від 24.10.2002р., а саме: п.1.1 договору був викладений у наступній редакції: 1.1. Враховуючи доповнення до Зведеного акту інвентаризації цілісного майнового комплексу "Центральний оптово-роздрібний плодоовочевий комбінат" 25.02.2002р., ухвалу арбітражного суду Одеської обласної від 10.06.2000р. по справі №17-3/8/1/139Б та умови Змін та доповнень до Бізнес-плану "Санація центрального оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату", узгоджених ФДМУ листом від 17.06.2002 р. № 10-17-7876, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, яке перебувало на балансі ПКФ "Центральне" (в подальшому "підприємство") та є державною власністю, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2, у м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37 (надалі Майно). Мета використання об'єкту оренди: розміщення комп'ютерного клубу та інтернет кафе.

Пункт 1.2. договору оренди викладений в наступній редакції: 1.2. Вартість об'єкту оренди визначена відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості і станом на 31.03.2013р., згідно з висновками оцінювача (ТОВ "Одеська регіональна експертна компанія") про вартість об'єкту, затвердженим наказом Регіонального відділення від 29.05.2013 р. № 886 становить 334 984,00 грн.

Пункт 2.3. договору оренди викладений в такій редакції: 2.3. Передача майна в оренду здійснюється за станом і вартістю, визначеними відповідно до незалежної оцінки вартості Об'єкту оренди, що була проведена ТОВ "Одеська регіональна експертна компанія", станом на 31.03.2013 р., згідно з висновками оцінювача про вартість об'єкту, затвердженим наказом Регіонального відділення від 29.05.2013 р. № 886.

Також п. 3.1. договору оренди був викладений в наступній редакції: Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995р. № 786 (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 27.12.2006 р. № 1846) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку травень 2013 р.; 2 791,81 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Пункт 10.1. договору оренди за згодою сторін був доповнений реченням такого змісту: ... Продовжити термін дії цього договору до 29.02.2016р. включно.

Сторони також погодили, що додатками до договору оренди від 24.10.2002р. з урахуванням цих доповнень будуть підписані сторонами:

розрахунок орендної плати від 21.06.2013р., Розрахунок орендної плати від 04.04.2007р. вважати таким що втратив чинність;

акт приймання-передачі від 21.06.2013р., Акт приймання-передачі від 22.04.2011р. вважати таким що втратив чинність;

Також у договорі про внесення змін від 21.06.2013р. сторони зазначили, що на відношення сторін, не врегульовані цими Змінами розповсюджуються умови Договору оренди нерухомого майна, що належить до Державної власності від 24.10.2002р.

16.06.2016р. між РВ ФДМУ по Одеській області та ПМП "СТАРТ" був укладений договір про внесення змін до договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого сторони погодили доповнити п.10.1 договору оренди реченням такого змісту: ... Продовжити термін дії цього договору до 31.01.2016р. включно. А також зазначили, що ці зміни діють з 01.03.2016р. та є невід'ємною частиною договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 24.10.2002р.

28.02.2019р. РВ ФДМУ по Одеській області був складений лист вих. №11-06-01006 на ім'я директора ПМП "СТАРТ", в якому відповідача було повідомлено про те, що у зв'язку із відкриттям кримінального провадження щодо пошкодження державного нерухомого майна, внесеного в ЄДРДР 17.09.2018р. за №0002664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, Регіональне відділення розглядає питання щодо не продовження договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2, у м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37, укладеного з ПМП "СТАРТ".

27.03.2019р. РВ ФДМУ по Одеській області листом за вих. №10/043-15 звернулося до ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго", в якому з урахуванням того, що в регіональному відділенні розглядається питання щодо продовження договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2, у м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37, укладеного з ПМП "СТАРТ", попросило укласти з ПМП "СТАРТ" договір на поставку електроенергії з енергопостачальною організацією та здійснювати з нею розрахунок за спожиту електроенергію.

03.04.2019р. в доповнення до листа від 28.02.2019р. за вих. №11-06-01006 РВ ФДМУ по Одеській області на ім'я директора ПМП "СТАРТ" був складений лист вих. №11-06-01536, разом із яким Відповідачу були направлені для підписання примірники Актів прийому-передачі (повернення) майна, переданого в оренду ПМП "СТАРТ" із проханням після підписання повернути вказані примірники до Регіонального відділення для подальшого опрацювання.

Як зазначає Позивач, Відповідач свого обов'язку по поверненню орендованого майна не виконав. Наведене стало підставою для звернення РВ ФДМУ по Одеській області до Господарського суду з відповідним позовом для захисту свого порушеного права та інтересу.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Зі змісту ч.3 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При порушенні, оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи, що в свою чергу, а є підставою для звернення особи до суду за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до Господарського суду наділені, зокрема, державні органи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Згідно ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки об'єкт оренди за договором оренди від 24.10.2002р. перебуває у державній власності, а оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму то при розгляді цієї справи слід застосовувати норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна" так і норми Цивільного та Господарського кодексів України.

За приписами статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Договір оренди є консенсуальним, тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди у належній формі, оплатним, двостороннім та строковим.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Стаття 764 ЦК України встановлює, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Так само, ч. 2 ст. 17 Закону визначає, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно п. 10.6. договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Згідно зі статтею 763 названого Кодексу договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено, аналогічні приписи містяться у частині 2 статті 291 Господарського кодексу України.

Положення частини 1 статті 785 ЦК України встановлюють, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Так, положення п.2.4. договору оренди від 24.10.2002р. встановлюють, що у разі припинення договору майно повертається Орендодавцем Балансоутримувачу. Орендар повертає майно Балансоутримувачу згідно порядку, встановленому чинним законодавством на момент повернення орендованого майна. Майно вважається повернутим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Спірні правовідносини що виникли між Позивачем та Відповідачем щодо оренди нерухомого майна державної власності та встановлення умов продовження дії договору оренди , регулюються положеннями частин другої та третьої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон), якими встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечення Відповідача зводяться до того, що Позивач не довів факту надсилання Відповідачу повідомлення про припинення договірних відносин протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Також, Відповідач вважає неналежними доказами такого надіслання Реєстр на відправку простої кореспонденції (претензії) РВ ФДМУ по Одеській області від 01.03.2019р. в якому під п.23 зазначено адресата - ПМП "СТАРТ" та від 04.04.2019р., в якому під п.12 зазначено адресата - ПМП "СТАРТ".

З даного приводу суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Норми ЦК України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не містять вказівки про необхідність отримання орендарем в місячний строк після закінчення терміну дії договору оренди заяви (повідомлення) орендодавця про припинення договору оренди. Також не містять вказівки про зобов'язання орендодавця перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата.

Згідно з нормами чинного законодавства повідомлення орендодавця щодо відмови від поновлення договору на новий строк мають бути надіслані орендодавцем не пізніше ніж упродовж місяця після закінчення терміну дії договору оренди.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016р. у справі №909/794/15/3-266гс16, прийнятій за наслідками перегляду постанови Вищого господарського суду України з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема, статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Як вбачається з матеріалів справи, термін дії договору оренди №93 від 24.10.2002р. із змінами внесеними Договорами про внесення змін, закінчився 31.01.2019р.

На підтвердження своєчасності повідомлення Відповідача про відсутність наміру щодо продовження договору оренди від 24.10.2002р. Позивач посилається на лист вих.№11-06-01006 датований 28.02.2019р., і відправлений, за ствердженням Позивача, згідно Реєстру на підправку простої кореспонденції 01.03.2019р.

Окрім того, Позивачем на підтвердження своєї правової позиції щодо своєчасного повідомлення Відповідача також наданий суду лист від 03.04.2019р. вих. №11-06-01536, і відправлений, за ствердженням Позивача, Відповідачу згідно Реєстру на підправку простої кореспонденції 04.04.2019р.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, з наступними змінами і доповненнями (далі - Правила), встановлено, що згруповані поштові відправлення, поштові перекази це внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази, кількість яких становить п'ять і більше, що одночасно подаються для пересилання одним відправником( п.2).

Відповідно до п. 66 Правил у разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку. До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання.

За приписами п. 67 Правил список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи та скріплюється печаткою (за наявності).

Згідно з п. 68 Правил про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Пунктом 2 Правил визначено, що розрахунковий документ це документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Пунктом 81 Правил передбачено, що на внутрішніх згрупованих рекомендованих поштових відправленнях можуть наноситися відмітки, які свідчать про те, що оплату проведено в повному обсязі . Такі відмітки наносяться на зазначені поштові відправлення поряд із штриховим кодовим ідентифікатором за умови нанесення дати приймання.

Позивачем надано суду копії Реєстрів на відправку простої кореспонденції (претензії) від 01.03.2018р. та від 04.04.2019р. РВ ФДМУ по Одеській області на яких відсутні будь-які відмітки оператора поштового зв'язку щодо прийняття згрупованої поштової кореспонденції для відправлення адресатам, зазначеним у Реєстрі, в тому числі ПМП "СТАРТ".

Так само, Позивачем не надано суду будь-які інші належні та допустимі докази прийняття оператором поштового зв'язку для пересилання згрупованих поштових відправлень, визначених у Реєстрах РВ ФДМУ по Одеській області від 01.03.2019р. та від 04.04.2019р.

Крім того, з тексту листа вих.№11-06-01536 від 28.02.2019р. судом встановлено, цим листом Позивач повідомляє Відповідача про те, що у зв'язку із відкриттям кримінального провадження щодо пошкодження державного нерухомого майна, внесеного в ЄДРДР 17.09.2018р. за №0002664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, Регіональне відділення розглядає питання щодо не продовження договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме: нежитлові приміщення павільйону, загальною площею 154,00 м2, у м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37, укладеного з ПМП "СТАРТ".

Тобто текст письма не містить в собі заяви Орендодавця про незгоду з продовженням дії договору оренди від 24.10.2002р. (обліковий номер договору № ) державного нерухомого майна, що належить до державної власності.

Враховуючи п.10.1 договору оренди, приписи ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 284 ГК України та ст. 764 ЦК України суд дійшов висновку, що договір оренди №93 від 24.10.2002р. є продовженим на тих же умовах та на той же строк тобто з 01.02.2019р. по 31.12.2021р.

5. Висновки суду.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку Господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, були створені належні умови та здійснені всі необхідні дії для надання сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст.79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам та запереченням учасників судового процесу, надано можливість їх представникам в судовому засіданні обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З урахуванням наведеного, суд зазначає наступне.

Позивачем в якості підстав заявленого позову зазначено про сплив строку дії договору оренди від 24.10.2002р., належне повідомлення Відповідача про відсутність наміру Позивача продовжувати дію договору оренди.

Проте, в своїх запереченнях на відзив Відповідача Позивач в якості підстав для витребування орендованого майна у відповідача вже посилається на порушення Відповідачем умов проведення реконструкції (поліпшення) об'єкту оренди, скасування адміністративним судом дозволу на будівництво, порушення кримінальної справи тощо.

В силу приписів ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Проте, в супереч наведеним приписам процесуального закону, Позивач заяву про зміну підстав позову суду не надавав. З урахуванням наведеного, суд не приймає в якості належних та допустимих доказів на підстави витребування майна у відповідача, зазначені у запереченнях на відзив на позовну заяву.

Так само, суд не приймає в якості належних доказів надіслання Позивачем Відповідачу повідомлення про припинення або зміну умов договору оренди, листа вих.№11-06-01536 від 28.02.2019р., листа вих.№11-06-01536 від 03.04.201р. та Реєстрів на відправку простої поштової кореспонденції РВ ФДМУ по Одеській області від 01.03.2019р. та від 04.04.2019р. з підстав, викладених в мотивувальній частині рішення.

Інші доводи та посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд під час розгляду справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р.). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003р.).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги положення чинного законодавства України, дослідивши всі обставини справи та наявні в ней докази, надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з позовними вимогами про повернення державного нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень павільйону, загальною площею 310, 2 м2, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 37, позивачу не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує підстави для витребування орендованого майна у орендаря.

Крім того, враховуючи те, що позовна вимога про виселення Відповідача є похідною від позовної вимоги про витребування державного майна у Відповідача щодо якої суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, вона також не підлягає задоволенню.

Доводи позивача, що висвітлені у позові, запереченнях на відзив не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів та встановленні обставин справи, а тому суд, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі..

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 86, 129, 233, 237, 238, 240 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.У позові - відмовити повністю.

2.Судові витрати по справі покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (буд.15 по вул. Велика Арнаутська, , м. Одеса, 65012, код 20984091).

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.09.2019р.

Суддя О.В. Цісельський