ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.09.2019р. № 904/2096/19
Суддя Васильєв О.Ю., розглянувши заяву:

За позовом: Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя

До: Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Про: стягнення 14 399 569, 60 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Дворніков А.О. (адвокат);

Від відповідача: Муха С.Я. (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.19р. у справі №904/2096/19 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача КП «Коменергосервіс» ДМР, на користь позивача - АТ «ДТЕК Дніпроенерго»: 12 833 845, 46 грн. заборгованості за договором; 684 417, 16 грн. пені; 500 397, 80 грн. інфляційних втрат; 209 804, 89 грн. - 3 % річних та 215 993, 54 грн. - витрат на сплату судового збору; відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог.

23.08.19р. до суду надійшла заява КП «Коменергосервіс» ДМР (відповідач) про відстрочення виконання судового рішення до 06.08.2020р., яку останній обґрунтовує своїм тяжким фінансовим становищем.

Ухвалою господарського суду від 27.08.19р. заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду у засіданні на 05.09.19р.

До судового засідання 05.09.19 р. з`явилися представники сторін. Представник позивача під час судового засідання 05.09.19р. та у письмових поясненнях заперечував проти задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду, зазначаючи (поміж-іншим), що позивач теж знаходиться в складному фінансовому становище у зв`язку з наявністю великої заборгованості ДП «Енергоринок» перед ДТЕК «Придніпровська ТЕС» за вироблену електричну енергію - більш ніж мільярд грн.., а також споживачів теплової енергії , яка складає мільйони гривень, в тому числі найбільшого оптового боржника відповідача, яка станом на 21.08.19р. складає майже 139 млн. грн.; вказані обставини призвели до збиткових результатів поточної фінансової діяльності позивачем, що також слід врахувати при прийнятті рішення під час розгляду заяви про відстрочку.

Відповідно до приписів ст.331 ГПК України : за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до п.7.2. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.12р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом…Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно до положень «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» (Рим, 4.XI.1950) ( ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ): Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ( стаття 6(1).Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи ( Стаття 13 (1). Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитися як таке, що надає будь-якій державі, групі або особі будь-яке право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, що викладені в цій Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж передбачено в Конвенції ( Стаття 17 (1). Відповідно до Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав і основних свобод людини» ( який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ) : кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права ( ст.1 ).

Європейський Суд з прав людини неодноразово в низці своїх рішень за заявами громадян проти України зазначав , що в Україні заявники на протязі значного терміну часу не можуть домогтися виконання судових рішень, винесених на їх користь .Так у рішенні по Справі «Войтенко проти України» (Заява N 18966/02,Страсбург, 29 червня 2004 року) суд знову повторює, що «...ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява N 22774/93) . Суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії» , заява N 59498/00; «Ясіуньєне проти Латвії», заява N 41510/98, 6 березня 2003 року).Тому у цій справі Суд вважає, що неможливість заявника домогтися виконання його рішення протягом чотирьох років становить втручання у його право на мирне володіння майном у сенсі пункту першого статті 1 Протоколу N 1 ...»

Враховуючи вищезазначені фактичні обставини та приписи чинного законодавства України , не виконання відповідачем навіть частково судового рішення ; суд дійшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви відповідача , оскільки він не довів належними доказами , що наявні обставини , які б ускладняли виконання рішення або робили його неможливим у спосіб , встановлений цим рішенням шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів.

Окрім того суд вважає за необхідне виправити описку в ухвалі суду від 27.08.19р., виклавши п.1 її резулятивної частини в наступній редакції: « 1. Прийняти та призначити розгляд заяви про відстрочення виконання рішення на 05.09.19р. о 10:40 год».

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.234, 235, 243, 255, 256, 331 ГПК України, господарський суд , -

УХВАЛИВ :

1. Виправити описку в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.19р. , виклавши п.1 її резулятивної частини в наступній редакції: « 1. Прийняти та призначити розгляд заяви про відстрочення виконання рішення на 05.09.19р. о 10:40 год».

2. В задоволені заяви КП «Коменергосервіс» ДМР про відстрочення виконання рішення суду відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя О.Ю.Васильєв