ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

04 вересня 2019 року Справа № 915/1931/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1 )

адреса представника: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

до відповідача ОСОБА_3 , АДРЕСА_3

до відповідача ОСОБА_4 , АДРЕСА_4

про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників від 10.03.2018 року

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою про:

1. Визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парусний-11» від 10.03.2018 року.

2. Відновлення виконання обов`язків правління ОСББ «Парусний-11» у попередньому складі осіб, яких було переобрано рішенням від 10.03.2018 року.

В обґрунтування позовної заяви позивачі посилаються на те, що рішення прийняті на зборах є недійсними і підлягають скасуванню, так як скликані і проведені з порушенням норм Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено наступне.

ГПК України визначає юрисдикцію господарських судів на підставі суб`єктного та предметного критеріїв.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За змістом положень пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є:

1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув;

2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Вирішуючи питання щодо підвідомчості господарському суду спору як корпоративного, судді керуються положеннями статті 167 ГК України, в якій надано визначення корпоративних прав та корпоративних відносин.

КГС ВС у постанові від 23.01.2018 у справі № 925/1321/16 зроблено висновок, що зважаючи на положення статті 167 ГК України корпоративні права характеризуються такими ознаками:

1) особа має частку в статутному капіталі господарської організації;

2) особа має права на участь в управлінні господарською організацією;

3) особа має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

Відповідно до ст. 84 ЦК України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи.

Відповідно до ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна;

- співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» діяльність об`єднань і асоціацій регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об`єднання, асоціації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

Виходячи зі змісту наведених положень законодавства та змісту позовних вимог, суд дійшов висновку, що співвласники ОСББ не є носіями корпоративних прав, а відносини як між співвласниками ОСББ, так і між співвласниками ОСББ та самим ОСББ Парусний-11 не вважаються корпоративними. Відповідно, спір у цій справі між фізичними особами - співвласниками ОСББ не є корпоративним та з огляду на положення ст. 20 ГПК України не належить до юрисдикції господарських судів. Даний спір виник з цивільних правовідносин між фізичними особами (співвласниками ОСББ), відтак позивач у справі не є суб`єктом господарювання в розумінні ч. 2 ст. 55 ГПК України, а суб`єктний склад учасників даної справи відповідає положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України, тому розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загальних судів та має здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. 3 ч. 1 ст. 175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ч. 1 ст. 175 ГПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ГПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись наведеною нормою, суд роз`яснює, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загальних судів у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вищевказане, виходячи з аналізу суб`єктного складу, надаючи правову оцінку позову, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 175, 232-235, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі № 915/1931/19 за позовною заявою (вх. № 13868/19 від 30.08.2019 року) ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників від 10.03.2018 року.

2. Додаток для позивача ОСОБА_1 :

- позовна заява з додатками всього на 23-х арк.;

- акт відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області від 30.08.2019 року на 1-му арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 04.09.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш