ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р. Справа№ 920/215/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «ФЛОРІС-С»

на рішення Господарського суду Сумської області

від 22.05.2019 (повний текст складено 28.05.2019)

у справі № 920/215/19 (суддя: Коваленко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕВЕР-МЕД»

до Приватного підприємства «ФЛОРІС-С»

про стягнення 156 748 грн. 77 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛЕВЕР-МЕД» звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Приватного підприємства «ФЛОРІС-С» про стягнення на свою користь 156 748 грн. 77 коп., з яких: 152 500 грн. 00 коп. заборгованість по орендній платі, 4248 грн. 77 коп. заборгованості за комунальні послуги, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна від 08.02.2018, а також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 22.05.2019 у справі № 920/215/19 позов задоволено.

Присуджено до стягнення з Приватного підприємства «ФЛОРІС-С» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕВЕР-МЕД» 152 500,00 грн. заборгованості по орендній платі, 4 248,77 грн. заборгованості за комунальні послуги, 2 351,23 грн. витрат зі сплати судового збору, 5 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення мотивовано тим, що відповідач не надав належних доказів оплати заборгованості з орендної плати та не довів, що відносини оренди припинено з 22.12.2018, оскільки акт повернення орендованого майна підписаний, зі сторони орендодавця, не уповноваженою особою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство «Флоріс-С» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи, судом не перевірено розрахунки заборгованості та не застосовано норми права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

За твердженням апелянта, він, на вимогу фактичного власника позивача, ОСОБА_1 яка була висловлена в грубій усній формі при телефонній розмові з головним лікарем відповідача Гапченком В.В . 22.12.2018, звільнив орендоване приміщення, а тому у відповідача відсутній обов`язок по сплаті орендних платежів, так як орендні правовідносини припинено, а фактичне використання орендованого приміщення є неможливим. На підтвердження повернення приміщення відповідач надав акт приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення за договором оренди нерухомого майна від __.__.2018 №__/__ від 22.12.2018, який від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕВЕР-МЕД» підписано представником Миколою Михайловичем Трофименко.

Крім того, до апеляційної скарги було долучено копії платіжних доручень про оплату орендних платежів, які в матеріалах справи були відсутні, без обґрунтування чому вказані докази не були залучені до справи у суді першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №920/215/19 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ФЛОРІС-С» на рішення Господарського суду Сумської області від 22.05.2019, роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, а учасникам процесу надано строк на подачу заяв, пояснень, клопотань та заперечень до 25.07.2019. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника позивача 29.07.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлено поштою 25.07.2019), в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що спірний Договір є чинним та обов`язковим до виконання сторонами, а надані відповідачем докази не підтверджують, що акт повернення майна було підписано уповноваженими особами, а отже вказаний документ не може бути підставою для визнання орендних правовідносин припиненими.

Позивач також зазначає, що відповідач без поважних причин не подав до суду докази долучені до апеляційної скарги, а платіжне доручення № 447 від 14.03.2019 на суму 5 000,00 грн. позивачем зараховано в орендну плату за березень 2019 року, так як договірні відносини тривають.

Позивачем також до відзиву долучено розрахунок суми витрат за професійну правничу допомогу адвоката на суму 3000,00 грн. з доказами надання послуг та доказами фактичного понесення витрат.

05.08.2019 від відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій відповідач підтримав доводи апеляційної скарги та заперечив проти доводів позивача які містяться у відзиві на апеляційну скаргу.

27.08.2019 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про призначення справи до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (направлено поштою 23.08.2019).

Дослідивши клопотання відповідача про розгляду в судовому засіданні, колегія суддів зазначає, що воно було подане поза межами процесуальних строків наданих судом в ухвалі від 12.07.2019, без клопотання про поновлення процесуальних строків та без обґрунтування неможливості подання такого клопотання в межах процесуальних строків, що, відповідно до положень ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для залишення клопотання без розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762,00 грн.

Отже, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує 176200,00 грн. (1762,00 грн. * 100 = 176200,00 грн.).

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 156 748,88 грн., вказана справа, відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, відноситься до малозначних справ.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведені норми, а також те, що сторони письмово виклали свою позицію щодо даного спору, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без повідомлення учасників процесу.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї та відповіді на відзив, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

08.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер-Мед» і Приватним підприємством «Флоріс-С» укладено договір оренди нерухомого майна (надалі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язувався передати відповідачу у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 269,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Суми, вул. Холодногірська, 45, з метою здійснення господарської комерційної діяльності відповідача для розміщення медичного центру, а відповідач зобов`язувався прийняти об`єкт оренди у строкове платне користування і сплачувати позивачу орендну плату.

Згідно п. 3.1. Договору передання об`єкта оренди оформлюється актом передачі-приймання, який підписується повноважними представниками Сторін і в якому відображається стан Об`єкта оренди та його систем. Підписання акта передачі-приймання Об`єкта оренди є підставою для передачі позивачем ключів від Об`єкта оренди відповідачу (п. 3.4. Договору).

Зі змісту п. 3.5. Договору вбачається, що відповідач вступає у користування Об`єктом оренди після підписання Сторонами цього Договору, акта передачі-приймання та фактичного передання позивачем Об`єкта оренди відповідачу.

Відповідно до п. 4.2. Договору цей Договір укладається строком на 2 роки 11 місяців, з 08 лютого 2018 року до 07 січня 2020 року.

Згідно п. 4.3. Договору обчислення строку Договору починається після підписання повноважними представниками Сторін цього Договору, з моменту підписання акта передачі-приймання Об`єкта оренди та фактичної передачі Об`єкта оренди.

У відповідності до п. 5.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 1 червня 2018 року до Договору розмір орендної плати за користування Об`єктом оренди становить 31 500 грн. 00 коп. на місяць з ПДВ.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що орендна плата сплачується відповідачем щомісяця незалежно від результатів його фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до п. 5.3. Договору орендна плата сплачується 5 числа кожного місяця за поточний місяць, на вказаний позивачем рахунок у банківській установі шляхом безготівкового перерахування грошових коштів.

Орендна плата може періодично переглядатися та змінюватись, зокрема, і урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції, за погодженням Сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього Договору і є його невід`ємною частиною (п. 5.4. Договору).

Згідно п.5.8 Договору до орендної плати не включається плата за комунальні послуги та орендна плата за користування земельною ділянкою.

Зі змісту п. 7.1. Договору вбачається, що до обов`язків відповідача віднесено зокрема відшкодування позивачу оплати комунальних послуг, за спожиту електроенергію, газо-, тепло-, водопостачання і водовідведення, телефонний зв`язок та пожежну сигналізацію, прибирання прибудинкової території і вивіз сміття на підставі виставлених позивачем рахунків з документальним підтвердженням зазначених у них сум.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що належним чином виконав умови Договору та передав відповідачу об`єкт оренди згідно акту приймання-передачі майна, що орендується, від 20.03.2018 р., проте відповідач зобов`язання щодо оплати в повному обсязі орендних платежів та комунальних послуг в обумовлені Договором строки і розмірі не виконав:

рахунок-фактуру №СФ-0000001 від 15 квітня 2018 на суму 15 000 грн. 0 00 коп. відповідно до Акту №ОУ-00003 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 квітня 2018 року, відповідач в порядку та на умовах визначених п. 5.1.,5.2,5.3. Договору сплатив без прострочення платежу в повному обсязі;

рахунок-фактуру №СФ-0000002 від 27 квітня 2018 на суму 30 000 грн. 00 коп., відповідно до Акту №ОУ-00001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 травня 2018 року відповідач повинен був у відповідності до п. 5.3. Договору сплатити в строк до 5 травня 2018 року, проте сплатив з простроченням 30.05.2018 року частково, в розмірі 15 000 грн. 00 коп.

рахунок-фактуру № СФ-0000004 від 30 травня 2018 на суму 31 500 грн. 00 коп., відповідно до Акту № ОУ-00002 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2018 року відповідач повинен був сплатити в строк до 5 червня 2018 року, проте сплатив 31.05.2018 року суму в розмірі 15 000 грн. 00 коп.;

рахунок-фактуру № СФ-0000006 від 20 червня 2018 на суму 31 500 грн. 00 коп. відповідно до Акту № ОУ- 000004 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 липня 2018 року відповідач повинен був сплатити в строк до 5 липня 2018 року, проте сплатив 04.07.2018 року суму в розмірі 16 500 грн. 00 коп., з простроченням сплатив 16.07.2018 року суму у розмірі 5 000 грн., 17.07.2018 року 10 000 грн., 19.07.2018 року 10 000 грн.;

рахунок-фактуру №СФ-0000007 від 26 липня 2018 на суму 31 500 грн. 00 коп. відповідно до Акту №ОУ-000005 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 серпня 2018 року відповідач повинен був сплатити в строк до 5 серпня 2018 року, проте сплатив 06.08.2018 року суму у розмірі 21 500 грн. 00 коп.;

рахунок-фактуру №СФ-0000008 від 5 вересня 2018 на суму 31 500 грн. 00 коп. відповідно до Акту №ОУ-00007 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 вересня 2018 року відповідач повинен був сплатити в строк до 5 вересня 2018 року, проте сплатив 07.09.2018 року суму в розмірі 15 000 грн. 00 коп., 18.09.2018 року 6 500 грн. 00 коп., 20.09.2018 року 10 000 грн. 00 коп.;

рахунок-фактуру №СФ-0000009 від 2 жовтня 2018 на суму 31 500 грн. 00 коп. відповідно до Акту № ОУ-00011 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 жовтня 2018 року відповідач повинен був сплатити в строк до 5 вересня 2018 року, проте не сплатив.

Крім того, відповідачем було здійснено декілька платежів: 28.11.2018 року на суму 10 000 грн. 00 коп., 30.11.2018 року на суму 10 000 грн. 00 коп., 30.01.2019 року на суму 11 500 грн. 00 коп., 07.02.2019 року на суму 5000 грн. 00 коп.

Таким чином, за період з 15.04.2018 року по 31.01.2019 року відповідач повинен був сплатити 328 500 грн. 00 коп., а фактично було сплачено 176 000 грн. 00 коп., а станом на день розгляду справи заборгованість по орендній платі становить 152 500 грн. 00 коп.

Крім того відповідачем в період з 30.11.2018 року по 31.01.2019 року не сплачено 4248 грн. 77 коп. відшкодувань за комунальні послуги.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем було надіслано на адресу відповідача лист-нагадування №3 від 21.05.2018, претензії про сплату заборгованості від 15.11.2018 та від 26.12.2018 р., про що свідчать копії фіскальних чеків /а.с. 42-43/, проте зазначені відправлення залишені відповідачем без відповідного реагування.

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач, в свою чергу, обґрунтовує свої заперечення тим, що між сторонами було підписано акт від 22.12.2018 р. передачі-приймання (повернення) нежитлового приміщення за Договором, а отже Договір було припинено 22.12.2018 р., що свідчить про необґрунтованість нарахування позивачем орендної плати та оплати за комунальні послуги.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У п. 4.1. Договору сторони погодили, що строк оренди може бути змінений лише за згодою Сторін шляхом укладення додаткової угоди до цього Договору, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.7 Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення Сторонами відповідної угоди до цього Договору або з чинним законодавством України.

Пунктом 9.5 Договору передбачено, що зміни умов цього Договору можуть мати місце за погодженням Сторін шляхом укладання відповідної додаткової угоди до Договору, яка є його невід`ємною частиною.

Зі змісту п. 9.6. Договору вбачається, що сторона Договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати цей Договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій Стороні за Договором. Сторона Договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання Договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу Сторону про результати її розгляду. У разі, якщо Сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) Договору або у разі неодержання відповіді v встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована Сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням Договір змінено або розірвано, Договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним судовим рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено рішенням суду.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів зазначає, що звернення відповідача з вимогами про припинення договірних відносин не звільняє його від обов`язку сплачувати орендну плату та інші платежі передбачені Договором.

Крім того, як правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, поданий відповідачем акт повернення об`єкта оренди від 22.12.2018 не може вважатися належним доказом у справі, оскільки підписаний неуповноваженою особою з боку позивача.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Стаття 237 Цивільного кодексу України передбачає, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Так, від імені відповідача акт підписано - Гапченко В.В., діючим на підставі довіреності №3 від 22.12.2018 р., в той час як від імені позивача акт підписав ОСОБА_3 , проте докази на підтвердження наявності повноважень на вчинення дій з підписання зазначеного акту ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні, а в судовому засіданні представники позивача заперечували факт передачі об`єкта оренди 22.12.2018 та факт надання повноважень на підписання такого акту.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на телефонну розмову з ОСОБА_1 який, за твердженням відповідача, у грубій формі вимагав негайного звільнення об`єкта оренди, оскільки твердження відповідача, що вказана особа є фактичним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕВЕР-МЕД» не підтверджено належними та допустимими доказами, а телефонна розмова не породжує прав та обов`язків для суб`єктів господарювання, правовідносини яких врегульовані Договором.

Враховуючи викладене, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження внесення змін до Договору щодо строку його дії та повернення відповідачем позивачу об`єкта оренди як і докази фактичної неможливості використання орендованого майна після 22.12.2018.

Матеріалами справи, які були на момент прийняття оскаржуваного рішення підтверджувалась наявність заборгованості з орендних платежів в розмірі 152 500 грн. 00 коп. за період травень 2018 року - січень 2019 р. та 4248 грн. 77 коп. заборгованості з відшкодування комунальних послуг за період з листопада 2018 року по січень 2019 року, а тому суд першої інстанції правомірно, на підставі наявних матеріалів та доказів, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

До апеляційної відповідачем додано платіжні доручення про сплату орендних платежів на суму 181 000,00 грн., тобто на суму більшу ніж зазначено позивачем, зокрема, додано платіжне доручення на суму 5 000,00 грн. № 447 від 14.03.2019 з призначенням платежу: «Оплата за оренду приміщення за жовтень 2018 зг. Рах. №СФ-0000009 від 02.10.2018р. Без ПДВ».

Вказаний платіж було здійснено вже після звернення позивача з позовом, однак докази про його оплату до суду першої інстанції без поважних причин подано не було, а отже у суду апеляційної інстанції, відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, відсутні підстави для зміни оскаржуваного рішення.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи позивача, що вказаний платіж ним зараховано в рахунок погашення орендної плати за березень 2019 року, оскільки порядок зарахування коштів сторонами в Договорі не визначено, а відповідач у призначенні платежу самостійно визначив, що вказаний платіж слід зараховувати в оплату оренди за жовтень 2018 року, тобто за спірний період.

З огляду на викладене, платіжне доручення на суму 5 000,00 грн. № 447 від 14.03.2019 має бути враховане в рахунок погашення заборгованості за жовтень 2018 року на стадії виконання рішення.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання позивача про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, яке міститься у відзиві на апеляційну скаргу. Докази долучені до відзиву підтверджують обсяг наданих послуг, а платіжне доручення № 138 від 19.07.2019 підтверджує понесення позивачем витрат в сумі 3 000,00 грн., у зв`язку з чим з відповідача на користь позивач підлягає стягненню 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ФЛОРІС-С» на рішення Господарського суду Сумської області від 22.05.2019 у справі № 920/215/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 22.05.2019 у справі № 920/215/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним підприємством «ФЛОРІС-С».

4. Стягнути з Приватного підприємства «ФЛОРІС-С» (40035, м. Суми, пр. Михайла Лушпи, буд. 7, кв. 38, код 34933234) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕВЕР-МЕД» (40030, м.Суми, вул. Холодногірська, 45, код 31547802) 3 000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

5. Доручити Господарському суду Сумської області видати наказ.

6. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б. Михальська