ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/15556/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

за участю представників:

позивача - Назаренко С. М. (адвокат, довіреність від 07.08.2019),

відповідача 1 - Калітіна О. В. (адвокат, довіреність від 13.11.2018 № 02-03/2902)

відповідача 2 - не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 (суддя Привалов А. І.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 (Коротун О. М. - головуючий, судді Пономаренко Є. Ю., Сулім В. В.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

до 1) Акціонерного товариства "Укрсоцбанк",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа"

про визнання поруки припиненою,

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У листопаді 2018 року Приватне акціонерне товариство "Компанія "Райз" (далі - ПрАТ "Компанія "Райз") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (далі - АТ "Укрсоцбанк") і товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Альфа" (далі - ТОВ "Агро-Альфа") про визнання поруки припиненою.

2. Позовні вимоги про визнання поруки припиненою обґрунтовано тим, що беручи до уваги наявність рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 у справі № 910/3468/17 про стягнення заборгованості за генеральним договором про здійснення кредитування від 01.08.2008 № 805/6/18/8-101 (далі - договір кредитування), що свідчить про закінчення строку дії кредитного договору, на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється. Отже, позивач вважає, що зобов`язання за договором поруки від 27.12.2013 № 06.1-20/197 (далі - договір поруки), укладеним між позивачем і відповідачами, є припиненим у зв`язку із припиненням забезпеченого порукою основного зобов`язання.

Короткий зміст судових рішень у справі

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі № 910/15556/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019, у задоволенні позову відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, аргументовано тим, що згідно з рішенням у справі № 910/3468/17 встановлено наявність заборгованості ТОВ "Агро-Альфа" за договором про здійснення кредитування (зі змінами та доповненнями), ухвалено рішення про стягнення заборгованості у примусовому порядку. У зв`язку з наведеним, твердження позивача, що банк змінив строк виконання зобов`язання, суд визнав необґрунтованим, оскільки такі положення можуть застосовуватися лише до тих акцесорних зобов`язань, в яких чітко не визначено строку дії договору. Підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов`язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується. На зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згоди поручителя не потрібно, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Таким чином, суди дійшли висновку, що позивач не довів наявності підстав для припинення поруки за договором поруки.

5. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 і постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у справі № 910/15556/18, ПАТ "Компанія "Райз" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Підставами для скасування рішень скаржник вважає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 559, 562 ЦК України.

7. Скаржник зазначає, що оскільки АТ "Укрсоцбанк" звернулося із позовною заявою про примусове солідарне стягнення коштів за договором кредитування у справі № 910/3468/17, це призвело до зміни умов основного зобов`язання в частині строку дії, а внаслідок задоволення позовних вимог - до припинення дії договору кредитування, тому припинено і договір поруки. Однак, суди попередніх інстанцій не взяли зазначеного до уваги та проігнорували правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, відповідно до якого договір поруки є припиненим у зв`язку із припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

8. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Укрсоцбанк" наголошує на безпідставності доводів скаржника, просить залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у справі № 910/15556/18.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

9. Як установили суди попередніх інстанцій і вбачається із матеріалів справи, 01.08.2008 між АТ "Укрсоцбанк" (кредитор) і ТОВ "Агро-Альфа" (позичальник) укладено кредитний договір, за яким кредитор зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти у доларах США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, визначених цим договором і додатковими договорами до нього у межах загального ліміту.

10. 27.12.2013 між АТ "Укрсоцбанк" (банк), ТОВ "Агро-Альфа" (позичальник) і ПрАТ "Компанія "Райз" (поручитель) укладено договір поруки, за змістом якого: поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобов`язаний, зокрема, повернути кредитні кошти в межах максимального ліміту заборгованості за кредитом у сумі 12 045 301,14 доларів США із порядком повернення та у строки, передбачені кредитним договором, але не пізніше 26.12.2016, сплатити проценти за процентною ставкою, визначеною у кредитному договорі, але не більше 14 % річних для кредитних коштів, отриманих у доларах США, та за процентною ставкою в розмірі 18 % річних для кредитних коштів, отриманих у гривні, а також сплатити комісії, неустойку, регресні та будь-які інші суми відповідно до умов кредитного договору.

11. Згідно з пунктом 3.8 договору поруки цей договір набирає чинності із дати його підписання сторонами і діє до 26.12.2019.

12. 25.12.2014 укладено договір про внесення змін № 1 до договору поруки, за змістом якого: поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобов`язаний, зокрема, повернути кредитні кошти в межах максимального ліміту заборгованості за кредитом у сумі 12 045 301,14 доларів США з порядком повернення та у строки, передбачені кредитним договором, але більше 14 % річних для кредитних коштів, отриманих в доларах США; за процентною ставкою в розмірі 18 % річних для кредитних коштів, отриманих у гривні до 24.12.2014 (включно); за процентною ставкою в розмірі 17 % річних для кредитних коштів, отриманих в гривні починаючи з 25.12.2014, а також сплатити комісії, неустойку, регресні та будь-які інші суми відповідно до умов кредитного договору.

13. 01.09.2015 укладено договір про внесення змін № 2 до договору поруки, за змістом якого поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобов`язаний, зокрема, повернути кредитні кошти в межах максимального ліміту заборгованості за кредитом у розмірі, еквівалентному 10 100 000,00 доларів США відповідно до графіка, передбаченого кредитним договором, але не пізніше 31.12.2026, сплатити проценти за ставкою, визначеною у кредитному договорі, але не більше 14 % річних для кредитних коштів, отриманих у доларах США; для часток в гривні, отриманих до 26.12.2013 за процентною ставкою у розмірі 18 % річних; для часток у гривні, отриманих, починаючи із 17.08.2015, за процентною ставкою, яка у період із 17.08.2015 по 31.12.2016 становить 8 % річних; із 01.01.2017 по 31.12.2018 - 10 % річних; із 01.01.2019 по 31.12.2022 - 12 % річних; із 01.01.2023 по 31.12.2026 - 14 % річних; а також сплатити комісії, неустойку, регресні та будь-які інші суми відповідно до умов кредитного договору.

14. АТ "Укрсоцбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Агро-Альфа" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ" (далі - ТОВ "Агро-МВ" про дострокове стягнення заборгованості за кредитом згідно з генеральним договором від 01.08.2008 № 2805/6/18/8-101 у загальній сумі 237 599 082,85 грн.

15. Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 у справі № 910/3468/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017, позовну заяву АТ "Укрсоцбанк" задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ "Агро-Альфа" і ТОВ "Агро-МВ" із будь-якого рахунка, виявленого під час виконання цього рішення суду, на користь АТ "Укрсоцбанк": 233 537 623,57 грн заборгованості за кредитом; 3 981 285,71 грн заборгованості з процентів за користування кредитними коштами; 33 444,44 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту; 46 729,13 грн пені за несвоєчасне погашення процентів і

240 000,00 грн судового збору.

16. Звертаючись із позовом у справі № 910/15556/18, заявник вважав, що звернення АТ "Укрсоцбанк" про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором є зміною умов основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. З огляду на викладене просив суд визнати поруку за договором поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України, оскільки відбулася зміна умов зобов`язання без згоди позивача.

17. Крім того, поруку за цим договором, має бути визнано припиненою з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, яке свідчить про закінчення строку його дії, а тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлено у договорі поруки.

18. Водночас, розглядаючи справу № 910/15556/18, суди попередніх інстанцій установили, що оспорюваний договір поруки є чинним, оскільки у цьому договорі сторони погодили дату, до якої договір є дійсним, а доказів виконання зобов`язань матеріали справи не містять.

Позиція Верховного Суду

19. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

20. За змістом статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

21. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

22. Згідно з частиною 1 статті 1054 цього за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

23. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

24. Згідно з частиною 1 статті 546 цього Кодексу виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

25. За змістом статті 553 ЦК України За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

26. У частинах 1, 2 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

27. Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

28. Предметом розгляду у справі № 910/15556/18 є припинення договору поруки.

29. Згідно зі статтею 599 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

30. Щодо припинення поруки внаслідок спливу її строку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 490/5224/14-ц зробила правовий висновок, що порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належать до преклюзивних строків. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

31. Як установили суди попередніх інстанцій і вбачається із матеріалів справи, строк дії договору поруки узгоджено сторонами, відповідно до пункту 3.8 цього договору він діє до 26.12.2019. Таким чином, суди правомірно дійшли висновку щодо відсутні підстави стверджувати про припинення дії договору, поруки адже він є чинним. Звернення АТ "Укрсоцбанк" про дострокове стягнення заборгованості за кредитом згідно з кредитним договором у справі № 910/3468/17 не може бути розцінено як припинення дії поруки, адже такі дії не призводять до зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, а по суті є лише дотриманням умов договору і виконання встановлених прав та обов`язків.

32. Стосовно аргументів скаржника щодо виконання зобов`язання за договором кредитування колегія суддів звертає увагу на таке.

33. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

34. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

35. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).

36. Із наведеного вбачається, що для підтвердження виконання зобов`язань за договором кредитування необхідним є встановлення зарахування грошової суми, стягнутої за рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 у справі № 910/3468/17, на банківський рахунок АТ "Укрсоцбанк". Однак суди першої та апеляційної інстанцій виконання зобов`язання за договором кредитування не встановили, будь-яких доказів протилежного скаржник не надав. Сам лише факт прийняття рішення у справі, згідно з яким стягнуто грошові кошти за договором кредитування, не є підставою для визнання припиненим спірного зобов`язання, що у свою чергу також не може бути підставою для визнання договору поруки припиненим.

37. Крім того, помилковими є посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

38. Предметом розгляду у справі № 202/4494/16-ц було стягнення заборгованості за кредитним договором, і Верховний Суд зазначив, що на право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом після пред`явлення вимоги поширюються положення статті 625 ЦК України. Оскільки заявник вимог про стягнення з поручителя сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що із рішень судів попередніх інстанцій необхідно виключити застереження про пропуск позивачем визначеного частиною 4 статті 559 ЦК України строку для пред`явлення вимог до поручителя та припинення поруки. Також Верховний Суд зазначив, що на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється. Однак у справі № 910/15556/18 предметом розгляду є припинення договору поруки та, відповідно, зобов`язання за ним, яке виникло до набрання чинності рішенням Господарського суду міста Києва від 13.06.2017 у справі № 910/3468/17, а саме повернути кошти, отримані ТОВ "Агро-Альфа" за договором кредитування. У зв`язку із викладеним немає підстав стверджувати про тотожність обставин у справі, яка розглядається, та у справі № 202/4494/16-ц, а посилання скаржника на зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду є вибірковим трактуванням змісту відповідної постанови та не може свідчити про наявність підстав для задоволення позовних вимог про припинення зобов`язань за договором поруки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

39. Згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

40. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 цього Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

41. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

42. Беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, не отримали підтвердження, не спростовують висновків судів, тому підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у справі № 910/15556/18 немає.

43. Ураховуючи викладене зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені у справі рішення та постанову слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Розподіл судових витрат

44. Оскільки підстав для скасування рішення і постанови у справі та задоволення касаційної скарги немає, судовий збір за подання касаційної скарги необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Компанія "Райз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі № 910/15556/18 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у справі № 910/15556/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ