ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа № 924/736/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., секретаря судового засідання Комарніцької Н.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області

до регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області, м. Хмельницький

про визнання за територіальною громадою в особі Солобковецької сільської ради права власності на рухоме майно пожежний автомобіль ГАЗ - 53 червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ,

за участю представників сторін:

позивача: Лис А.М. - згідно довіреності №20-21-305 від 19.08.2019 року;

відповідача: Лабань А.І. - згідно довіреності №31/22-61вп від 06.08.2019 року;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за територіальною громадою в особі Солобковецької сільської ради право власності на рухоме майно пожежний автомобіль ГАЗ - 53 червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . В обґрунтування вимог вказує на те, що спірний автомобіль ще у грудні 2005 року був переданий позивачу та весь цей час знаходився у володінні Солобковецької сільської ради, тому вважає, що позивач набув право власності на автомобіль за набувальною давністю.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 18.07.2019 року відкрито провадження у справі за позовом Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області до регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області, м. Хмельницький про визнання за територіальною громадою в особі Солобковецької сільської ради права власності на рухоме майно пожежний автомобіль ГАЗ - 53 червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 19.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Повноважний представник позивача під час судового розгляду спору позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов №31/22-2873 від 02.08.2019 року просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС транспортний засіб ГАЗ 53 червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 зареєстровано 02.02.1988 року за К-П ОСОБА_1 . Натомість, серед документів, що подані позивачем до позовної заяви, відсутні документи, передбачені п. 8 Порядку №1388, що підтверджували б правомірність придбання або право власності на вказаний транспортний засіб. У клопотанні №31/22-2874 від 02.08.2019 року додатково наголошує на тому, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна; при цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження. Проте, РСЦ МВС в Хмельницькій області не належить до осіб, що порушують, не визнають чи оспорюють право або інтерес Солобковецької сільської ради.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Солобковецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області у рішенні №3 від 23.12.2005 року «Про прийняття на баланс сільської ради майна соціальної сфери та дільничної лікарні» прийняла на баланс сільської ради майно соціальної сфери колишнього КПС «Солобківці» балансовою вартістю 655854 грн., та прийняла на баланс сільської ради майно дільничної лікарні: основні засоби балансова вартість 831577 грн., знос 364024 грн., залишкова вартість 467553 грн.; відповідно до інвентаризаційних описів, складених станом на 01.04.2005 року.

Відповідно до протоколу зборів пайовиків колишнього КСП «Солобківці» від 29.03.2002 року, зборами вирішено, в тому числі, передати об`єкти соціальної сфери Солобковецької с/р на суму 284787 грн. (список об`єктів додається) та передати майно загального користування, яке не підлягає розпаюванню (список додається).

У доданому переліку майна загального користування, що не підлягає розпаюванню, станом на 01.01.2000 рік, наявна, в тому числі, «пожарна машина», балансовою вартістю 5349, знос 2182, залишкова вартість 3167.

Відповідно до картки реєстрації транспортного засобу, автомобіль ГАЗ 5314, випуску 1987 року, колір червоний, № двигуна НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_4 , техпаспорт НОМЕР_5 , держномер 6657 НОМЕР_6 , належить К-З Ильича, .

З вищевикладеного, позивач, вважаючи, що спірний автомобіль належить саме йому, проте, у зв`язку з неможливістю здійснити державну реєстрацію вказаного автомобіля по причині відсутності акту приймання-передачі у додатку до рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

В свою чергу, охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам (Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №1-10/2004).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, сторона при зверненні з позовом до господарського суду повинна довести, що її суб`єктивне право порушено, не визнано чи оспорюється, а об`єктом захисту є її охоронюваний законом інтерес.

Як вбачається із позовної заяви, позивач звернувся з позовом до відповідача, у якому просить визнати право власності на пожежний автомобіль державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 за набувальною давністю.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК України).

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За змістом частини 1 статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/17274/17).

Суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння; характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне); обставини, за яких виникло володіння спірним майном та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння; юридичний статус спірного майна.

Таким чином, позивач має довести все вищевикладене належними і допустимими доказами, неспростованими відповідачем, а суд - перевірити такі обставини та надати їм належну правову оцінку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2018р. у справі №922/1574/17.

Позивач на обґрунтування своїх вимог вказує, що спірний в даній справі автомобіль був переданий сільській раді у грудні 2005 року на підставі рішенням №3 «Про прийняття на баланс сільської ради майна соціальної сфери та дільничої лікарні», проте в протоколі сесії відсутній додаток до рішення із переліком майна, яке приймається на баланс сільської ради, що позбавляє можливості раду зареєструвати автомобіль в регіональному сервісному центр МВС у Хмельницькій області.

Тобто, за твердженням позивача, останній набув у власність спірне майно внаслідок його передання на баланс ради.

Верховний Суд у постанові від 05.06.2018 рок у справі №924/925/17 зауважив, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження.

Натомість, відповідач у даній справі не заявляє жодних претензій на рухоме майно пожежний автомобіль ГАЗ - 53 червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вказуючи, що ним лише вчиняються дії по державній реєстрації транспортного засобу згідно із Законом України «Про дорожній рух», Постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388 "Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок та моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів".

Із наданої відповідачем картки реєстрації транспортного засобу вбачається, що спірний автомобіль зареєстровано за К-З Ильича, , проте, позивачем не подано клопотання про залучення будь-яких інших співвідповідачів, а в силу положень ст. 48 ГПК України суд позбавлений процесуальної можливості здійснити залучення такої сторони самостійно.

Окрім того, юридичної особи К-З ОСОБА_1 , , не виявлено за результатами пошуку в ЄДРЮО, ФОП та ГФ. Жодних інших осіб, які б заявляли претензії на спірне майно або вважали себе його власником, судом не встановлено та сторонами не зазначено.

З вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено належних і допустимих доказів на обґрунтування наявності всіх перелічених вище обставин, необхідних для визнання права власності за набувальною давністю. Фактично, на переконання суду, вказаний позов заявлений з метою вчинення дій по реєстрації транспортного засобу у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів.

Таким чином, у позові Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області до регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області, м. Хмельницький про визнання права власності на рухоме майно пожежний автомобіль ГАЗ - 53 червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , слід відмовити.

У зв`язку з відмовою в позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області до регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області, м. Хмельницький про визнання за територіальною громадою в особі Солобковецької сільської ради права власності на рухоме майно пожежний автомобіль ГАЗ - 53 червоного кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.09.2019 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/.

Віддрук. у 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (32160, Хмельницька АДРЕСА_1 , Ярмолинецький АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Солобківці, вул. Грушевського, 2) - рек. з пов. про вручення; 3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Західно-Окружна, 11/1) - рек. з пов. про вручення