ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.09.2019 Справа № 917/1535/19

Суддя Кльопов І.Г. , розглянувши

заяву Селянського (фермерського) господарства "Славнівське", с.Вітрова Балка, вул.Молодіжна, 7, с.Вітрова Балка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39214

до Бутенківська сільська рада, вул. Полтавська, 48, с.Бутенки, Кобеляцький район, Полтавська область,39213

про забезпечення позову у справі до подання позову

встановив:

До Господарського суду Селянським (фермерським) господарством "Славнівське" подано заяву (вхід. №1791/19 від 02.09.2019) про забезпечення майбутнього позову про усунення перешкод у користуванні майном.

В заяві про забезпечення позову заявник просить забезпечити наведений позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номер № НОМЕР_1 , яка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно має реєстраційний номер 218 та заборонити органам та суб"єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб"єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, щодо земельної ділянки чи її частини з кадастровим номер № НОМЕР_1 , яка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно має реєстраційний номер 218

В обґрунтування поданої заяви заявник вказує наступне.

В постійному користуванні селянського (фермерського) господарства "Славнівське" перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :00:010:0143 площею 34,49 га для ведення фермерського господарства на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області ( в підтвердження чого заявником надано витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, витягом з Державного земельного кадастру). Фермерське господарство добровільно від постійного користування землею не відмовлялося. Вилучення земельної ділянки із постійного користування фермерського господарства не проводилося.

23.08.2019 господарство отримало копію наказу від 29.07.2019 №2280/5 за результатами розгляду скарги Бутенківської сільської ради "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Заявник зазначає, що з даних дій чітко вбачається, що майбутнім відповідачем - Бутенківською сільською радою порушуються, не визнаються і як наслідок оспорюються права та законні інтереси СФГ "Славнівське".

Бутенківська сільська рада ігноруючи та не визнаючи права господарства на користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2 , прийняла низку рішень про надання дозволів на розробку проектів землеустрою по відведенню земельних ділянок у власність фізичним особам із зазначеної земельної ділянки.

В підтвердження чого заявником додано відповідь сільської ради на запит адвоката та копію скарги на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.05.2019 №46768717 державного реєстратора Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Отже, на думку заявника, Бутенківська сільська рада передасть у приватну власність учасникам антитерористичної операції земельні ділянки, із земель, що перебуває у постійному користуванні господарства.

При розгляді заяви суд виходить з наступного.

Статтею 136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. В частині два даної норми зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 3 статті 150 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При чому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна навести доводи адекватності засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Позивач має довести на підставі належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статті 73 ГПК України наявність зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обґрунтувати яким чином заходи забезпечення позову забезпечать реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Згідно статей 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Керуючись статями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити Селянському (фермерському) господарству "Славнівське" в задоволенні заяви про забезпечення позову (вхід. №1791/19 від 02.09.2019).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її прийняття шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 03.09.2019.

Суддя Кльопов І.Г.