ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. м. Київ Справа № 910/2685/19

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Абрамова В.Д.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

до товариства з обмеженою відповідальністю"КОЛОС-НС"

про стягнення шкоди в сумі 36 671,06 грн.,

за участю представників:

позивача: Гаркуші М.А. (довіреність №3 від 02.01.2019 року);

відповідача: Костенко І.А. (ордер, серії КС №382644, від 27.05.2019 року),

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року до Господарського суду Київської області за підсудністю від Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС-НС" (далі - відповідач) про стягнення шкоди у сумі 36 671,06 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на заподіяння відповідачем матеріальної шкоди внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Ухвалою суду від 10.04.2019 року позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишено без руху, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 162, п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

02 травня 2019 року на адресу Господарського суду Київської області позивач направив заяву про усунення недоліків позовної заяви та долучення витребуваних ухвалою суду документів.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 29 травня 2019 року.

27 травня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подала відзив на позовну заяву, а також клопотання про відкладення підготовчого засідання, яке підлягало задоволенню судом.

28 травня 2019 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутності представника позивача.

29 травня 2019 року представники позивача та відповідача у засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 29.05.2019 року підготовче засідання відкладено на 03 липня 2019 року.

03 липня 2019 року представник позивача в засіданні позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Ухвалою суду від 03.07.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 31 липня 2019 року.

31 липня 2019 року в засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 31.07.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 28 серпня 2019 року.

05 серпня 2019 року на адресу Господарського суду Київської області представник позивача направив клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке підлягало задоволення судом.

28 серпня 2019 року в судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовільнити,

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

10 квітня 2019 року до Господарського суду Київської області за підсудністю від Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС-НС" (далі - відповідач) про стягнення шкоди у сумі 36 671,06 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на наступні обставини.

06 листопада 2017 року позивачем був підписаний наказ "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель" №396 - ДК (далі - наказ №396).

04 грудня 2017 року на виконання наказу №396 представниками позивача було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться на території Ушомирської об`єднаної територіальної громади за межами населеного пункту с. Гулянка.

За результатами вищевказаного обстеження встановлено, що земельна ділянка на території Ушомирської територіальної громади за межами населеного пункту с. Гулянка (землі під господарськими будівлями і дворами), загальною площею 10,0000 га, за інформацією відділу у Коростишівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, перебуває у користуванні відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 04.05.2011 року, відведена для введення товарного сільськогосподарського виробництва.

У ході перевірки встановлено, що земельну ділянку, орієнтовною площею 3,6 га, відповідач використовує не за цільовим призначенням, а саме для промислового виробництва (випалювання деревного вугілля), що свідчить про факт використання цієї земельної ділянки не за цільовим призначенням.

За наслідками проведеної перевірки представниками позивача було складено акт обстеження земельної ділянки №396-ДК/259/АО/10/01/-17, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки №396-ДК/303/АП/09/01/-17, та внесено припис №396-ДК/0221Пр/03/01/-17 з вимогою усунути порушення вимог земельного законодавства до 02.01.2018 року.

05 грудня 2017 року позивачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №396-ДК/0116По/08/01/-17 та визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., який був сплачений відповідачем 11 грудня 2017 року.

В обґрунтування заявлених заявлених вимог, позивач послався на те, що сплата директором відповідача штрафу свідчить про визнання факту нецільового використання земельної ділянки, орієнтовною площею 3,6 га.

На підставі матеріалів перевірки та відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу №963 від 25.07.2007 року (далі - Методика), позивачем був здійснений розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (за межами населеного пункту), на загальну суму 36 671,06 грн.

Оскільки відповідач вищевказану суму грошових коштів не оплатив, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 36 671,06 грн. шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про землеустрій", цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п. а) ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про охорону земель", власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про охорону земель", власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Згідно з п. 9 ч. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

Визначення розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, здійснюється на підставі "Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття фунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007 року (далі - Методика).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Мала проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що рівність сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами" і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом.

27 травня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подала відзив на позовну заяву, вважала позовні вимоги необґрунтованими, послалась на те, що позивачем в акті перевірки не зазначена фактична площа земельної ділянки, яка, за твердженнями позивача, використовується відповідачем не за цільовим призначенням, а зазначена лише орієнтовна площа, тому розрахунок завданої відповідачем шкоди здійснено позивачем із порушенням встановленого чинним законодавством порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Судом встановлено, що 04 грудня 2017 року, під час здійснення обстеження земельної ділянки, яка знаходиться на території Ушомирської об`єднаної територіальної громади (за межами населеного пункту с. Гулянка) (далі - земельна ділянка), уповноваженими представниками позивача, в присутності представника відповідача, було виявлено, що відповідач використовує земельну ділянку, орієнтовною площею 3,6 га, не за цільовим призначенням, а саме для промислового виробництва (випалювання деревного вугілля), що свідчить про факт використання земельної ділянки, орієнтовною площею 3,6 га, не за цільовим призначенням, про що складено акт обстеження земельної ділянки №396-ДК/259/АО/10/01/-17 від 04.12.2017 року та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки №396-ДК/303/АП/09/01/-17 від 04.12.2017 року.

За результатами перевірки позивачем було внесено припис №396-ДК/0221Пр/03/01/-17 з вимогою усунути порушення вимог земельного законодавства до 02.01.2018 року, складено протокол про адміністративне правопорушення №396-ДК/0120П/07/01/-17.

05 грудня 2017 року позивачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №396-ДК/0116По/08/01/-17, директора відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., який був сплачений 11 грудня 2017 року.

Позивачем здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (за межами населеного пункту), а саме: сільськогосподарські угіддя, площею 3,00 га, на суму 29 261,48 грн. та не сільськогосподарські угіддя, площею 0,60 га, на суму 7 409,58 грн.

Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: - акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; - протокол про адміністративне правопорушення; - припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); - акт обстеження земельної ділянки.

Згідно з п. 1 Методики, ця Методика спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - розмір шкоди).

Відповідно до п. 2 Методики, розмір шкоди визначається окремо по кожному із зазначених правопорушень.

Згідно з п. 5 Методики, розмір шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, визначається: для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою:

Шц = Пн x 0,33 x (Нп + Нф x Кр) x Ко x Кі (3),

де Шц - розмір шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, гривень; Пн - площа земельної ділянки, яка використовується не за цільовим призначенням, гектарів; 0,33 - коефіцієнт для врахування частки середньорічного доходу, що перерозподіляється через державний та місцеві бюджети; Нп та Кі - мають таке саме значення, як у формулі 1; Нф - середньорічний додатковий дохід, отриманий внаслідок фактичного використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, визначений у додатку 8; Кр - коефіцієнт, що застосовується для врахування регіональної відмінності формування середньорічного доходу, отриманого від фактичного використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, визначений у додатку 9; Ко - коефіцієнт, що застосовується для врахування природоохоронної цінності, наявності обмежень (обтяжень), які зумовлюють особливий режим використання земельної ділянки, визначений у додатку.

Відповідно до п. 7 Методики, розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держгеокадастром та його територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держгеокадастру на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів.

Так, підставою для розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, є вищевказані документи, що підтверджують факт нецільового використання земельної ділянки та її розмір.

У судовому засіданні представник позивача послався на те, що площа земельної ділянки, яка використовувалась відповідачем не за цільовим призначенням, була визначена представниками позивача за допомогою мірної стрічки, проте документів, що підтверджували б вищевказані обставини, суду надано не було.

Крім цього, з розрахунку позивача не вбачається підстав віднесення земельної ділянки, площею 3,00 га, до сільськогосподарських угідь, а площею 0,60 га, до не сільськогосподарських угідь.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особливість спорів про стягнення шкоди полягає в тому, що задоволення таких позовних вимог про стягнення шкоди може вважатись законним та обґрунтованим в разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов. А саме: 1) наявність правила поведінки, встановленого законом або договором; 2) наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; 3) наявність збитків у потерпілої особи; 4) наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Представником позивача в акті обстеження земельної ділянки №396-ДК/259/АО/10/01/-17 від 04.12.2017 року, акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки №396-ДК/303/АП/09/01/-17 від 04.12.2017 року, приписі №396-ДК/0221Пр/03/01/-17 від 04.12.2017 року, протоколі про адміністративне правопорушення №396-ДК/0120П/07/01/-17 від 04.12.2017 року та постанові про накладення адміністративного стягнення №396-ДК/0116По/08/01/-17 від 05.12.2017 року зазначена орієнтовна площа, а не площа земельної ділянки, яка використовується не за цільовим призначенням, що унеможливлює визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Тому, вимога позивача про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, на загальну суму 36 671,06 грн., є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", п. п. 1, 9 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про охорону земель", п. 9 ч. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ст. 1 Закону України "Про землеустрій", п. а) ч. 1 ст. 19, п. 2 ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України, ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 18, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 79, ст. 86, ч. 1 ст. 123, п. 2 ч. 4 ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ст. 237, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у позові Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС-НС" про стягнення шкоди в сумі 36 671,06 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 09.09.2019 року.

Суддя С. Грабець