СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа № 922/901/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Попков Д.О.

секретар судового засідання Марченко В.О.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Маяк" (вх. №2455Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2019 (суддя Рильова В.В., повний текст складено та підписано 12.07.2019) у справі № 922/901/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", м.Обухів Київської області

до 1. Приватного сільськогосподарського підприємства "Маяк", смт Сахновщина Сахновщинського району Харківської області

2. Фізичної особи ОСОБА_2, с.Гришівка Сахновщинського району Харківської області

про стягнення 2.954.371,67 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про солідарне стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "Маяк" та Фізичної особи ОСОБА_2 суми основної заборгованості за договором поставки №143/17-ЛЗ від 18.10.2017 в розмірі 2.227.712,93 грн, відсотків за користування грошовим кредитом в розмірі 23.891,61 грн, пені в розмірі 123.042,99 грн, штрафу в розмірі 445.542,59 грн, 36% річних в розмірі 123.042,99 грн та інфляційних в розмірі 11.138,56 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідачів судові витрати: витрати зі сплати судового збору в розмірі 44.315,58 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.07.2019 позовні вимоги ТОВ "Спектр-Агро" до ПСП "Маяк" та Фізичної особи ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ПСП "Маяк" та Фізичної особи ОСОБА_2 на користь ТОВ "Спектр-Агро" суму основної заборгованості в розмірі 2.227.712,93 грн, відсотки за користування грошовим кредитом в розмірі 23.891,61 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 122.766,83 грн, 36% річних в розмірі 122.766,83 грн, інфляційні збитки в розмірі 11.113,56 грн, штраф в розмірі 445.542,59 грн та судовий збір в розмірі 44.306,92 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

ПСП "Маяк", 1-й відповідач по справі, звернувся до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафу в розмірі 445.542,59 грн солідарно з ПСП "Маяк" та Фізичної особи ОСОБА_2 на користь ТОВ "Спектр-Агро" та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні обставинам справи та порушення норм процесуального права і невірне застосування норм матеріального права. Так, скаржник посилається на те, що відповідач-1 не надав відзив на позов, а сам позов було розглянуто за його відсутності, і, як слідство, без з`ясування всіх обставин справи. Крім того, відповідач-1 зазначає, що одночасне застосування штрафу та пені за одне і те саме порушення - прострочення виконання зобов`язання, суперечить вимогам статті 61 Конституції України.

Позивач, ТОВ «Спект-Агро» надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№8101), в якому погоджується із рішенням господарського суду Харківської області від 08.07.2019, просить залишити його без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому, позивач зазначає, що посилання ПСП «Маяк» на неправомірність одночасного стягнення пені та штрафу - є протиправним та безпідставним з огляду на приписи чинного законодавства.

06.08.2019 системою автоматизованого розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи №922/901/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Барбашова С.В.; суддя Попков Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 апеляційну скаргу ПСП "Маяк" було залишено без руху через відсутність доказів надсилання копії скарги другому відповідачу по справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПСП «Маяк», надано строк для надання відзиву на апеляційну скаргу та призначено її до розгляду на 03.09.2019.

28.08.2019 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (№8102), в зв`язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні 03.09.2019 в місті Харкові через значну віддаленість.

28.08.2019 системою автоматизованого розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи №922/901/19 повторно визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Барбашова С.В.; суддя Стойка О.В., в зв`язку з відпусткою судді Попкова Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 відмовлено в задоволення клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції через відсутність технічної можливості для її проведення, оскільки зали відеоконференцз`язку на дату та час розгляду зазначеної справи заброньовані для проведення інших судових засідань.

02.09.2019 від першого відповідача ПСП «Маяк» надійшли додаткові пояснення по справі (вх. №8272), в яких останній підтримує доводи апеляційної скарги, а також додає, що під час винесення рішення у даній справі повинні бути враховані висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 16.05.2018 по справі №548/264/15-ц і в якій зазначено, що законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

02.09.2019 від відповідачів - ПСП «Маяк» та ФО ОСОБА_2 - надійшли заяви про відкладення розгляду господарської справи №922/901/19 (вх.№№8273, 8274) аналогічного змісту. Так, відповідачі звертаються до апеляційного господарського суду з клопотанням відкласти розгляд справи, в зв`язку з перебуванням директора ПСП «Маяк» ОСОБА_2 у період з 02.09.2019 на лікуванні, відповідно останній не може бути присутнім в даному судовому засіданні.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні вказаних клопотань слід відмовити з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Тобто положеннями вказаної статі визначено можливість відкладення розгляду справи у випадку неможливості його явки у судове засідання за наявності обґрунтованих причин такої неявки та за умови дотримання встановленого цим Кодексом строку, у межах якого може бути здійснено відкладення.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 58 ГПК України).

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 56 ГПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи те, що відповідачами не обґрунтовано неможливості здійснення представництва за допомогою адвоката, а також з метою недопущення затягування судового процесу та порушення процесуальних строків, колегія суддів приходить висновку про відмову у задоволенні клопотання ПСП «Маяк» та ФО ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи.

Представник позивача не скористався наданим правом на участь в судовому засіданні, просить суд розглядати справу без його участі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням частини першої та пункту 1 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи, явка у судове засідання не визнавалася обов`язковою, а в матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 18.10.2017 між ТОВ "Спектр-Агро" (позивач по справі, Постачальник) та ПСП "Маяк" (1-й відповідач по справі, Покупець) укладено Договір поставки № 143/17-ЛЗ, за умовами якого в строки, визначені Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену Договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов Договору. При цьому, найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати товару, та нарахованих відсотків, інші умови, визначені в Додатках до Договору та у видаткових накладних, які є невід`ємною його частиною.

Загальна сума Договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п. 2.2-23 Договору, що передається за цим Договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Вартість товару вказується у Додатках до Договору та у видаткових накладних, складених на підставі цього Договору. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в Додатках до Договору. Вартість тари, упакування та маркування товару включена до ціни товару (п. 2.1 Договору).

Товар, що був переданий Покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладення додатків), підлягає повній оплаті з врахуванням умов п.п. 2.2 - 2.4 цього Договору, не пізніші 01 грудня поточного року. Якщо Договір укладений в період з 30 листопада по 31 грудня поточного року, то товар, що був переданий Покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладення додатків), підлягає повній оплаті з врахуванням умов п.п. 2.2 - 2.4 цього Договору, не пізніше 01 грудня наступного року. Номенклатура, асортимент та кількість фактично поставленого товару визначається у видаткових накладних. Сплачена авансова частина зараховується в оплату товару, який було поставлено в першу чергу (п. 2.5. Договору).

Згідно пунктів 2.6. та 2.7. Договору за користування товарним кредитом, якщо інше не передбачено Додатком до Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений Додатком до Договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті Покупцем. Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого Додатком до Договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару Покупцем, та закінчується в день розрахунку Покупцем за поставлений товар.

Пунктом 2.11. Договору сторони погодили, що відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються Постачальником відповідно до п. 2.6 Договору. Щомісячно з 01 вересня поточного року, або в день повного розрахунку, якщо такий настав раніше, Постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом. Даний акт надсилається Постачальником на адресу Покупця, що вказана в тексті цього Договору. Покупець зобов`язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається Постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним Покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару, і зараховуються Постачальником відповідно до вимог п. 2.10.

Відповідно до пункту 2.12 Договору моментом переходу права власності на товар від Постачальника до Покупця є дата складання видаткової накладної на товар та/або, при необхідності, складання інших документів, що посвідчують факт передачі товару Покупцю.

Також сторони в Договорі визначили межі відповідальності за порушення умов договору. Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору Покупець:

а) сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання;

б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання.

Договір поставки оформлений згідно чинного законодавства, підписано обома сторонами без зауважень та скріплено печатками.

Додатками до Договору поставки №143/17-ЛЗ від 18.10.2017 сторонами було визначено номенклатурну групу товару, графік оплати, а також передбачено річну ставку відсотків - 1%.

Позивач, ТОВ "Спектр-Агро", на виконання умов Договору поставки передало у власність ПСП "Маяк" продукцію на загальну суму (всього) 2.227.712,93 грн, що підтверджується видатковими накладними без зауважень підписаними представниками та скріпленими печатками сторін (№3019 від 28.03.2018 на суму 360 690,00 грн; №3022 від 28.03.2018 на суму 245 161,02 грн.; №3023 від 28.03.2018 на суму 545 114,64 грн; №3025 від 28.03.2018 на суму 267 070,68 грн; №3255 від 29.03.2018 на суму 87 804,00 грн; №3262 від 29.03.2018 на суму 85 500,00 грн; №4075 від 30.03.2018 на суму 98 750,10 грн; №4055 від 30.03.2018 на суму 47 990,98 грн; №9950 від 24.04.2018 на суму 52 584,84 грн; №10006 від 24.04.2018 на суму 14 341,32 грн; №10012 від 24.04.2018 на суму 24 480,00 грн; №10016 від 24.04.2018 на суму 44 484,00 грн; №14902 від 10.05.2018 на суму 88 584,48 грн; №16382 від 21.05.2018 на суму 218 207,35 грн; №30288 від 25.06.2018 на суму 35 109,36 грн; №31152 від 06.07.2018 на суму 11 840,16 грн).

02.11.2018 сторонами було складено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 - 02.11.2018, відповідно якого обороти за період та кінцеве сальдо (заборгованість відповідача) станом на 02.11.2018 складала 2 242 815,74 грн, з яких: 2 227 712,93 грн. - продаж та 15 102,81 грн. - відсотки за товарним кредитом.

Пізніше, 26.12.2018 між ТОВ "Спектр-Агро" та ПСП "Маяк" укладено Додаткову угоду до Договору поставки, згідно якої сторони дійшли згоди перенести кінцевий розрахунок по договору поставки №143/17-ЛЗ від 18.10.2017 до 31.01.2019 і, відповідно до цього, внести зміни до пункту 2.4 Договору, доповнивши його абзацом другим в наступній редакції: "Остаточний розрахунок Покупця за придбаний Товар відбувається згідно наступного графіка: до 31.01.2019 - 2227712,93 грн основного боргу; 15102,81 грн нарахованих відсотків за користування товарним кредитом; відсотки за користування товарним кредитом, які будуть нараховані станом на дату остаточного розрахунку за поставлений товар. Сторони домовились, що у випадку оплати Покупцем всієї суми заборгованості в строк до 31.01.2019, до Покупця не буде застосована відповідальність, передбачена п. 7.2 Договору". Інші умови Договору Сторони домовились залишити без змін. Дана Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання повноважними представниками обох сторін та є невід`ємною частиною Договору.

Також сторонами було підписано Акти нарахування відсотків за користування товарним кредитом на суму 23 891,61 грн (акт №35519 від 03.09.2018 на суму 10635,17 грн; акт №38232 від 01.10.2018 на суму 2 197,20 грн; акт №40188 від 01.11.2018 на суму 2 270,44 грн; акт №187 від 11.01.2019 на суму 4 467,64 грн; акт №630 від 04.02.2019 на суму 2 270,44 грн; акт №2355 від 11.03.2019 на суму 2050,72 грн).

З метою забезпечення зобов`язань по спірному договору поставки, 18.10.2018 між ТОВ "Спектр-Агро" (кредитор), ПСП "Маяк" (боржник) та фізичною особою ОСОБА_2 (поручитель) укладено Договір поруки №П/143/17-ЛЗ в порядку та на умовах якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником всіх грошових зобов`язань за Договором поставки №143/17-ЛЗ від 18.10.2017 (основний договір).

Згідно пункту 1.2. Договору поруки у випадку порушення Боржником обов`язку за основним договором Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Розділом 3 Договору поруки "обсяг відповідальності поручителя" сторони погодили: Передбачений цим Договором обов`язок Поручителя перед Кредитором обмежується сумою зобов`язання Боржника за основним договором. Підписанням цього Договору Поручитель, без додаткового повідомлення Поручителя та без укладення окремої угоди, надає безумовну згоду на те, що у випадку збільшення обсягу обов`язку Боржника перед Кредитором за основним договором, відповідно збільшується обсяг обов`язку Поручителя перед Кредитором. Кредитор зобов`язаний повідомляти Поручителя про зміну обсягу обов`язку Боржника перед Кредитором шляхом вправлення письмової вимоги Поручителю виключно у випадку, передбаченому п. 4.1 даного Договору.

Поручитель несе відповідальність за сплату Боржником процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені) (п.п. 3.1. - 3.3. Договору).

Згідно пункту 4.1. Договору поруки Поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором на підставі письмової вимоги Кредитора в строк 3-х банківських днів, шляхом оплати грошових коштів на розрахунковий рахунок Кредитора, вказаний в даному Договорі.

Відповідно до пункту 6.1. Договору поруки цей Договір набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється через 5 (п`ять) років з дати укладення даного Договору.

Матеріали справи свідчать і відповідач не заперечує, що ПСП "Маяк" у встановлений Додатковою угодою строк зобов`язання щодо оплати отриманого товару не виконало; жодних розрахунків за вищевказаними накладними, а також за актами нарахування відсотків за користування товарним кредитом проведено не було, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ "Спектр-Агро", яка складала 2.227.712,93 грн основної заборгованості за Договором поставки №143/17-ЛЗ та 23.891,61 грн. відсотків за користування грошовим кредитом.

Також, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за Договором, на суму основного боргу позивачем нараховано також пеню в розмірі 123 042,99 грн. штраф в розмірі 445 542,59 грн., 36 % річних в розмірі 123 042,99 грн. та інфляційні втрати в розмірі 11138,56 грн. (згідно пункту 7.2. Договору поставки).

Позивач, користуючись правом досудового врегулювання господарського спору, направив на адресу ОСОБА_2 письмову вимогу сплати боргу за Договором поруки (за вих. № 2503/37 від 25.03.2019), в якій, керуючись п.п. 1.2, 4.1. Договору вимагав від 2-го відповідача сплатити 2945582,89 грн боргу за Договором поставки, яка була залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Наявність несплаченої заборгованості за Договором поставки №143/17-ЛЗ від 18.10.2017, яка підлягає стягненню з ПСП "Маяк" та ФО ОСОБА_2 в солідарному порядку, стала причиною звернення позивача за захистом своїх порушених прав до господарського суду, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 08.07.2019 по справі №922/901/19, яким позовні вимоги були задоволенні в частині стягнення солідарно з ПСП "Маяк" та ФО ОСОБА_2 на суму основної заборгованості в розмірі 2.227.712,93 грн, відсотки за користування грошовим кредитом в розмірі 23.891,61 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 122.766,83 грн, 36% річних в розмірі 122.766,83 грн, інфляційні збитки в розмірі 11.113,56 грн, штраф в розмірі 445.542,59 грн та судовий збір в розмірі 44.306,92 грн. Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що вони є обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи..

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно приписів статей 627 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції та підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, правовідносини сторін врегульовано договором №143/17-ЛЗ від 18.10.2017, який за своєю правовою природою є договором поставки та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 Цивільного Кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цій строк (термін).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Приписами ст. 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Крім того, в справі фігурує договір поруки, який регулюється параграфом 3 Цивільного кодексу України.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, враховуючи приписи наведених статей, матеріалами справи підтверджується і не спростовується відповідачами встановлений факт щодо відсутності оплати отриманого ПСП "Маяк" за Договором поставки №143/17-ЛЗ від 18.10.2017 товару у встановлений строк - до 31.01.2019, що дало підстави господарському суду задовольнити позовні вимоги в частині солідарного стягнення з ПСП "Маяк" та ФО ОСОБА_2 суми основної заборгованості в розмірі 2227712,93 грн та відсотків за користування грошовим кредитом в розмірі 23891,61 грн і з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Позивач, користуючись приписами частини другої статті 193 ГК України, якою визначено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором, крім основної суми боргу, до стягнення з відповідачів заявив суми пені, штрафу, 36% річних та інфляційних витрат.

Як вже зазначалось, пунктом 7.2 Договору поставки передбачено у разі несвоєчасного виконання будь-яких грошових зобов`язань відповідальність у вигляді сплати на користь Постачальника пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання, а у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплати штрафу в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання, сплати на користь постачальника 36% річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про правомірність позовних вимог в частині застосування штрафних санкцій та задовольнив їх, стягнувши суму пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 122.766,83 грн, та штрафу в розмірі 445.542,59 грн.

ПСП «Маяк», перший відповідач, в апеляційній скарзі порушує питання щодо неправомірності одночасного нарахування пені і штрафу за одне і те саме порушення - прострочка зобов`язання, оскільки воно суперечить вимогам статті 61 Конституції України.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Заборона застосування пені та штрафу прямо не випливає із закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне урегулювання у договорі. При цьому слід враховувати презумпцію правомірності правочину, визначену ст. 204 ЦК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17.

Тобто, в даному випадку не йдеться про притягнення особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як форми її сплати.

Таким чином, штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та підлягає стягненню однократно за окремо здійснене правопорушення (в даному випадку за неоплату вартості товару) та не носить характер тривалої санкції, натомість як пеня нараховується в залежності від кількості днів прострочення за невиконання даного зобов`язання.

У справі, що переглядається, договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу, а відтак вірним є висновок першої інстанції про наявність правових підстав для одночасного стягнення пені та штрафу.

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення даної статті знайшли своє відображення і в спірному Договорі поставки, в зв`язку з чим суд першої інстанції, здійснивши самостійний розрахунок сум пені, 36% річних та інфляційних збитків, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, задовольнив позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 122.766,83 грн, 36 % річних в розмірі 122.766,83 грн, інфляційні збитки в розмірі 11.113,56 грн і з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, яке полягає у тому, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, 15.04.2019 господарським судом Харківської області було відкрито провадження у справі №922/901/19 в порядку загального позовного провадження, сторонам був встановлений 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для надання до суду відзиву на позовну заяву, із доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів тощо, але відповідачі не скористались наданим їм процесуальним правом та відзиви на позов не надали.

Сторони були належним чином, в порядку приписів ст. 120, 242 ГПК України повідомлені про факт відкриття провадження у даній справі, про дату, час та місце судового засідання.

Відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України «Про доступ до судових рішень», який набрав чинності з 01.06.2006.

В силу приписів статей 2, 4 зазначеного Закону, кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суд першої інстанції, враховуючи принцип диспозитивності та право сторін на власний розсуд розпоряджатись своїми правами, в тому числі брати участь в судовому засіданні; з огляду на те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, цілком обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справу за відсутності представників відповідачів.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України закріпляє обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, 1-м відповідачем всупереч вищенаведених норм права, не було подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в апеляційній скарзі, а наведені доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Маяк" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2019 у справі №922/901/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.09.2019

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Д.О. Попков