Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/414/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до відповідача: Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне"

про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію в сумі 580 532,85 грн.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго"

секретар судового засідання: Коваль С.М.;

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: Гуз С.Б.;

СУТЬ СПОРУ

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію в сумі 580 532,85 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27 грудня 2018 року в частині повної та своєчасної оплати поставленої електричної енергії.

Відповідач позовні вимоги не визнав, та у своєму відзиві зазначив, що оплачений споживачем рахунок за спожиту електричну енергію, наданий постачальником, є прийняттям умов договору з боку споживача. При цьому з моменту укладення між сторонами договору, рахунок за спожиту електричну енергію, наданий постачальником, споживачем оплачено не було. А тому умови договору споживач не прийняв. Також відповідач зазначає, що позивачем не завірено в належному порядку надані для долучення до матеріалів справи копії письмових доказів.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 18 червня 2019 року відкрито провадження у справі №918/414/19, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16 липня 2019 року.

Разом з тим, судом залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

15 липня 2019 року третьою особою подано до суду письмові пояснення по суті справи, відповідно до змісту яких ПрАТ "Рівнеобленерго" зазначило, що між ДПЗД "Укрінтеренерго" (постачальник) та ПрАТ "Рівнеобленерго" (оператор систем розподілу) укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 05 січня 2019 року. Згідно з умовами вказаного договору оператор систем надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам постачальника, які входять в балансуючу групу постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання, а постачальник здійснює оплату послуг з розподілу згідно договору від 05 січня 2019 року.

На виконання умов договору від 05 січня 2019 року ПрАТ "Рівнеобленерго" надало ДПЗД "Укрінтеренерго" послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за сукупністю споживачів.

Відповідно до облікових даних вказаних у звітах, ДПЗК "Укрінтеренерго" відпущено ОКП "Міжнародний аеропорт Рівне" електричну енергію, за січень - березень 2019 року на суму 580 532,82 грн.

13 липня 2019 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає.

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження, в судовому засіданні оголошено перерву до 20 серпня 2019 року.

19 липня 2019 року третьою особою подано письмові пояснення по суті спору які аналогічні з поясненнями поданими 15 липня 2019 року.

Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 10 вересня 2019 року.

В судове засідання представники позивача та відповідача не з`явились, про судове засідання сторони повідомлені належним чином.

Явка в судове засідання обов`язковою судом не визнавалась.

В судовому засіданні представник третьої особи зазначив, що на його думку позовні вимоги є законними, обґрунтованими а відтак такими що підлягають до задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

27 грудня 2018 року між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник, позивач) та Обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Рівне" було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (надалі - договір), відповідно до предмету якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Відповідно до пункту 5.8. договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Умовами комерційної пропозиції № 2 від 27 грудня 2018 року визначено, що споживач сплачує 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі) (далі-ОСР).

Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної, по якому є розбіжності.

Відповідно до пункту 5.10 договору, оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Як видно з матеріалів справи, на виконання укладеного договору ДПЗД "Укрінтеренерго" були складені акти купівлі-продажу, а саме: акт №000004 купівлі-продажу електроенергії за січень 2019 року та рахунок №37/16/О01/02938 від 09 лютого 2019 року на оплату 241 067,86 грн., акт №001418 купівлі-продажу електроенергії за лютий 2019 року та рахунок №37/16/О02/05070 від 07 березня 2019 року на оплату 199 158,52 грн., акт №002173 купівлі-продажу електроенергії за березень 2019 року та рахунок №37/16/О03/05861 від 04 квітня 2019 року на оплату 140 306,47 грн.

З вказаних актів відповідачем підписано лише акт за лютий 2019 року.

Разом з тим, суд зазначає, що дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються також звітами ПрАТ "Рівнеобленерго" щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго" за січень, лютий, березень 2019 року .

Таким чином, відповідно до звітів ОСР станом на 12 червня 2019 року наявна заборгованість Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за поставлену електричну енергію становить 580 532,85 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За умовами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник "останньої надії" здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником "останньої надії" при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором.

Постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідач у своєму відзиві покликався на те, що договірні відносини щодо постачання електроенергії між ним та позивачем могли виникнути лише після оплати ним, як споживачем, рахунку за спожиту електричну енергію, що на думку відповідача є прийняттям (акцептуванням) умов цього договору. А оскільки рахунок за спожиту електроенергію наданий постачальником споживачем оплачено не було, відповідач вважає, що не прийняв умови договору.

Суд відхиляє такі аргументи відповідача як необгрунтовані. При цьому суд враховує, що 27.12.2018 відповідач уклав з позивачем договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", а також договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 270007270 від 01.01.2019 уладений між відповідачем та ПАТ "Рівнеобленерго". Названі договори підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Суд наголошує, що наданий позивачем примірник договору містить найменування, реквізити відповідача, підпис уповноваженої особи та відтиск печатки відповідача.

Суд також враховує, що відповідач підписав акт купівлі-продажу за лютий 2019 року чим також підтвердив наявність договірних відносин із позивачем.

Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (позивач) та споживачем (відповідач). Сторони належним чином погодили його умови та дотрималися вимог щодо порядку укладення договорів. Крім того відповідач отримав товар (електричну енергію), що підтверджується наданими позивачем та третьою особою доказами. Відтак заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому є необґрунтованими.

Твердження відповідача, що позивачем не завірено в належному порядку надані для долучення до матеріалів справи копії письмових доказів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

Відповідно до приписів статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду

Суд встановив наявність зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем, що виникли на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

На думку суду, встановлені обставини щодо невиконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого товару, свідчать про порушення відповідачем прав позивача.

Суд погоджується з аргументами позивача стосовно наявної заборгованості відповідача перед позивачем.

Натомість відповідач не навів суду переконливих аргументів на підтвердження своєї позиції, які б переважили аргументи позивача або викликали обґрунтовані сумніви стосовно позовних вимог. Оцінюючи аргументи сторін за критерієм переконливості, суд вважає, що встановлені обставини упевнюють у обгрунтованості звернення позивача з позововними вимогами до відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення 580 532,85 грн. основної заборгованості за поставлену електричну енергію є законними, ґрунтуються на положеннях укладеного між сторонами договору та нормах чинного законодавства України.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України, судовий збір в сумі 8 707 грн. 99 судового збору підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

При цьому судом встановлено, що позивачем при зверненні з позовом зайво сплачено судовий збір в розмірі 0,01 грн., який може бути повернутий стороні чка його сплатила в порядку, визначеному положеннями статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" (35360, Рівненська область, Рівненський район, село Велика Омеляна, вул. Авіаторів 5А, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) 580 532 (п`ятсот вісімдесят тисяч п`ятсот тридцять два) грн. 85 коп. заборгованості за поставлену електроенергію та 8 707 (вісім тисяч сімсот сім) грн. 99 коп. судового збору.

Позивач: Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ).

Відповідач: Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне" (35360, Рівненська область, Рівненський район, село Велика Омеляна, вул. Авіаторів 5А, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено 12 вересня 2019 року.

Суддя Качур А.М.