ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/927/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Вронської Г.О., Губенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Черненка О.В.

за участю представників:

Позивача: Чехута В.М.

Відповідача: Команов В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Компанії TECHCOM GmbH

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019

(головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді Кощеєв І.М., Подобєд І.М.)

у справі № 904/927/18 Господарського суду Дніпропетровської області

за позовом Компанії TECHCOM GmbH

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат"

про стягнення основного боргу у розмірі 176 787, 80 доларів США та пені в розмірі 96 525, 52 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

1. У зв`язку з відпусткою судді Стратієнко Л.В. склад судової колегії суду касаційної інстанції змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 29.08.2019, який наявний в матеріалах справи.

Короткий зміст позовних вимог і заперечень

2. Компанія TECHCOM GmbH (далі - Компанія) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (далі - ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат") про стягнення 176 787, 80 доларів США основного боргу, що еквівалентно 4 802 335,58 грн та 96 525, 52 доларів США пені, що еквівалентно 2 622 058,41 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за контрактом № 264-16-04071/16-0933-12 від 21.07.2016 щодо оплати поставленої позивачем відповідачу продукції за контрактом.

До початку розгляду справи по суті у суді першої інстанції Відповідач звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі з посиланням на п. 11.3 контракту № 264-16-04071/16-0933-12, в якому сторонами визначено, що у разі недосягнення згоди спори підлягають розгляду у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій Палаті Австрії, у Відні, а тому, за твердженням відповідача у господарського суду відсутні повноваження на розгляд справи.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" на користь Компанії TECHCOM GmbH 176 787, 80 доларів США основного боргу, 96 525, 52 доларів США пені, 1 000 євро витрат на правову допомогу, 6 651 грн витрат на переклад та 4 162, 68 доларів США судового збору.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивовано доведеністю обставин невиконання відповідачем зобов`язань за контрактом № 264-16-04071/16-0933-12, щодо оплати поставленої позивачем продукції.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі з посиланням на те, що спір у справі не може розглядати господарський суд, оскільки у п. 11.3. контракту сторонами погоджено застереження, відповідно до якого у разі недосягнення згоди спори підлягають розгляду Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово - промисловій Палаті Австрії, суд першої інстанції посилаючись на те, що вказане застереження у п. 11.3 контракту не може бути виконано сторонами через невірно зазначений суд до якого слід звертатись сторонам, дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 скасовано та закрито провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Закриваючи провадження у справі суд апеляційної інстанції зазначив, що сторонами у п. 11.3 контракту погоджено арбітражне застереження про передачу всіх спорів на вирішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій Палаті Австрії, яке недійсним не визнавалось, а тому є обов`язковим до виконання сторонами, зважаючи, що відповідач наполягає на вирішенні даного спору саме Міжнародним Арбітражним судом, отже наявні підстави передбачені п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України для закриття провадження у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5. Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, Компанія TECHCOM GmbH звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 залишити без змін.

Підставами для скасування постанови скаржник вважає порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 2, 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", ст. 22, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України.

На думку скаржника, судом апеляційної інстанції не надано всебічної та повної оцінки всім обставинам справи та аналізу всіх доказів у справі, саме щодо неможливості виконання сторонами застереження викладеного в контракті, у зв`язку з невірним зазначенням назви арбітражної установи, до якої сторони мають звернутись у випадку спору.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

6. ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" у відзиві на касаційну скаргу Компанії TECHCOM GmbH, посилаючись на безпідставність доводів та вимог викладених у касаційній скарзі, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

7. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 21.07.2016 між Компанією TECHCOM GmbH та ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" укладено контракт № 264-16-04071/16-0933-12, за умовами якого продавець продає, а покупець покупає обладнання та вогнетривкі вироби, номенклатура, кількість, ціна, строки поставки та якісні характеристики яких вказані в додатках та доповненнях до контракту, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 12.4 контракту, цей контракт вступає в законну силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016. Дія контракту може бути продовжена за взаємною згодою сторін. Закінчення строку дії контракту не звільняє сторони від повного виконання своїх зобов`язань за ним.

Пунктом 11.3. розд. 11 контракту передбачено, що у разі недосягнення згоди спори підлягають розгляду у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій Палаті Австрії, у Відні, у відповідності до правил арбітражного провадження в цьому суді. Рішення Арбітражного суду є остаточним і обов`язковим для сторін. Суд повинен складатись з трьох арбітрів. Мова судочинства - англійська. Із застосуванням матеріального права Австрії.

Компанія TECHCOM GmbH посилаючись на неналежне виконання ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" зобов`язань за контрактом № 264-16-04071/16-0933-12 від 21.07.2016 щодо оплати поставленої позивачем відповідачу продукції за контрактом звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 176 787, 80 доларів США основного боргу та 96 525, 52 доларів США пені.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції Відповідач звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі з посиланням на п. 11.3 контракту № 264-16-04071/16-0933-12, в якому сторонами визначено, що у разі недосягнення згоди спори підлягають розгляду у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій Палаті Австрії, у Відні, а тому за твердженням відповідача у господарського суду відсутні повноваження на розгляд справи.

Суд першої інстанції вказуючи на те, що викладене у п. 11.3 контракту арбітражне застереження не може бути виконане, оскільки сторонами у контракті зазначено невірну назву арбітражної установи до якої слід звернутись, у випадку спору, тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ст. 226 ГПК України, та розглянув справу по суті заявлених позовних вимог.

Позиція Верховного Суду

8. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції про задоволення позову та закрито провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

9. Частиною 1 Статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

10. Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

11. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

12. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

13. Згідно частини 5 статті 4 ГПК України, угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

14. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

15. Відповідно до статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право"( в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) приватноправові відносини - це відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи; іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

16. Згідно з частиною 1 статті 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

17. Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

18. Відповідно до статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж",( в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

19. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

20. Стаття 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачає, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

21. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" (в редакції, чинній на дату винесення місцевим господарським судом рішення у справі) суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що за змістом пункту 7 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" та частини 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суди можуть приймати до свого провадження та розглядати справи з іноземним елементом, однак наведене не стосується тих випадків, коли між сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання, оскільки суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, зобов`язаний, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу.

22. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі є однією із форм завершення справи, яке зумовлено передбаченими законом обставинами. Зокрема, приписами пункту 5 частини 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо, після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Суд зазначає, що таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім; у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною та не визнавалася недійсною, наполягає на вирішенні спору саме міжнародним судом, господарський суд має закрити провадження у справі на підставі статті 231 ГПК України.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за контрактом.

Крім того, судами встановлено, що укладаючи контракт № 264-16-04071/16-0933-12 від 21.07.2016 сторонами у п. 11.3 погоджено застереження наступного змісту: у разі недосягнення згоди спори підлягають розгляду у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій Палаті Австрії, у Відні, у відповідності до правил арбітражного провадження в цьому суді. Рішення Арбітражного суду є остаточним і обов`язковим для сторін. Суд повинен складатись з трьох арбітрів. Мова судочинства - англійська. Із застосуванням матеріального права Австрії.

Тобто сторонами у контракті передбачено арбітражне застереження.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції звертався до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі, з посиланням на те, що в укладеному сторонами контракті передбачено арбітражне застереження, а тому справу слід розглядати в Міжнародному арбітражному суді.

Вказане клопотання відхилено судом першої інстанції, з посиланням на те, що зазначене арбітражне застереження не може бути виконано сторонами, оскільки у контракті невірно вказано назву арбітражної установи до якої необхідно звернутись.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції, також встановив, що не існує арбітражної установи з назвою, яка обумовлена у п. 11.3 контракту саме, Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій Палаті Австрії, у Відні.

Водночас, суд апеляційної інстанції, врахувавши вимоги ст. 22 ГПК України, зауважив на тому, що суд може визнати арбітражне застереження таким, що не може бути виконане внаслідок істотної помилки сторін у назві органу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої міжнародної арбітражної установи), за умови відсутності в контракті вказівки на місце проведення міжнародним арбітражем розгляду тощо.

Отже, враховуючи, що в арбітражному застереженні у контракті є вказівка на місце проведення розгляду справи, а в матеріалах справи наявні відомості щодо існування Міжнародного арбітражного органу, який знаходиться у м. Відні, Австрія, до якого слід було звертатись сторонам для розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість виконання зазначеного в контракті арбітражного застереження, а тому, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про неможливість виконання арбітражного застереження, викладеного у п.11.3 контракту.

Підсумовуючи зазначене, суд касаційної інстанції зауважує, що аналізуючи умови арбітражного застереження, суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції всебічно проаналізувавши контракт укладений сторонами, встановивши, що в контракті сторонами було погоджено арбітражне застереження, щодо розгляду спору у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій Палаті Австрії, у Відні, яке недійсним не визнавалось, відповідає вимогам законодавства і є обов`язковим для виконання сторонами, враховуючи, що відповідач наполягає на розгляді спору саме Міжнародним арбітражним судом, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Зважаючи на вказані обставини, апеляційний суд обґрунтовано визнав помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість виконання сторонами застереження викладеного у п. 11.3. контракту та відсутність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ст. 226 ГПК України, та дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції вважає вірними висновки апеляційного господарського суду щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Доводи викладені у касаційній скарзі не приймаються Касаційним господарським судом, оскільки вони спростовуються викладеними приписами законодавства та доводами суду апеляційної інстанції, і не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, оскільки судом касаційної інстанції не було встановлено невірне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при розгляді справи.

Суд касаційної інстанції при розгляді справи також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 28.08.2018 у справі №906/493/16.

23. Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційної інстанції - без змін як такої, що ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

25. Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

26. Ураховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, Суд вважає, що обґрунтованих доводів щодо неправильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить, доводи скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, а тому постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

27. Оскільки підстав для скасування постанови немає, судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на скаржника.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Компанії TECHCOM GmbH залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 904/927/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді Г.О. Вронська

Н.М. Губенко