ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 рокуСправа № 912/1760/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засідання Буніна О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/1760/19

за позовом Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрометал-Трейд", 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чумацький шлях, буд. 1,

про стягнення 543 701,91 грн,

представники:

від позивача - Глущенко С.В., довіреність від 12.08.19 № 76/08-19-1;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрометал-Трейд" про стягнення 543 701,91 грн, з яких: 400 000,00 грн основного боргу, 91 380,00 грн пені, 44 280,24 грн інфляційних втрат та 8 041,67 грн - 3% річних, з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки від 25.10.2018 № 58 в частині повного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою від 24.06.2019 відкрито провадження у справі № 912/1760/19; постановлено справу № 912/1760/19 розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.07.2019 на 11:20; сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

24.07.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Ухвалою від 24.07.2019 господарський суд відклав підготовче засідання у справі № 912/1760/19 на 14.08.2019 на 14:00 год.

14.08.2019 господарський суд продовжив підготовче засідання.

Ухвалою від 14.08.2019 закрито підготовче провадження у справі № 912/1760/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2019 на 12:00 год; визначено резервну дату проведення судового засідання на 03.09.2019 об 11:00 год.

23.08.2019 господарським судом відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

Представники сторін в судове засідання 23.08.2019 не з`явилися.

23.08.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до визначеної ухвалою від 14.08.2019 резервної дати.

03.09.2019 господарським судом продовжено судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судове засідання 03.09.2019 не з`явився.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не повідомив суд про наявність у нього заперечень з приводу заявлених позовних вимог.

Органом поштового зв`язку повернуто конверти з вкладенням (ухвала від 26.06.2019, ухвала від 24.07.2019, ухвала від 14.08.2019) з відміткою "Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення Адресат відсутній", які направлялись на адресу відповідача.

Разом з цим, господарський суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, оскільки господарським судом ухвали направлено на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: 28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чумацький шлях, буд. 1,

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд вчинив всі необхідні дії для повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення засідання суду.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Представником позивача позовні вимоги підтримано повністю.

В судовому засіданні 03.09.2019 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2018 між Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрометал-Трейд" (надалі - Покупець) був укладений Договір поставки № 58 (надалі - Договір) (а.с. 18-19).

Згідно п.п. 1.1., 2.1., 2.5. Договору Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити ячмінь 3 класу врожаю 2018 року (надалі - Товар) в кількості 568,130 тон +/- 5 % в заліковій вазі, виходячи з залікової якості (вологість - 14,0%, сміттєва домішка - 2%) по ціні 5 000,00 грн за одну тонну, в тому числі ПДВ 20 % - 1 000,00 грн.

Вартість товару без ПДВ складає 2 840 65,00 грн, ПДВ 20% - 568 130,00 грн (п. 2.6. Договору).

Поставка Товару, відповідно до розділу 3 Договору, має бути здійснена Постачальником у строк з 25.10.2018 по 06.11.2018, на умовах «ЕХF (франко-склад), згідно ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, зерновий склад ТОВ "Долинський комбікормовий завод".

Розділом 4 Договору сторонами визначено порядок розрахунків.

Відповідно до п. 4.1. покупець здійснює оплату на поточний рахунок Продавця протягом 20 банківських днів за днем після приймання покупцем товару за якістю і кількістю в місці поставки в розмірі 80% за прийняту кількість розраховану за ціною товару, вказану у п. 2.5 договору, а також отримання:

а) факсової або сканованої копії рахунку-фактури постачальника, в якому зазначені банківські реквізити;

б) оригіналів складських документів, карток аналізу зерна;

в) факсової або сканованої копії видаткової накладної, складеної на паперовому носії з дотриманням вимог до обов`язкових реквізитів, які мають містити первинні документи згідно ст. 9 З "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У випадку ненадання постачальником усіх вищезазначених документів покупець має право на власний вибір або оплатити товар без таких документів, або відмовитись від оплати товару, з покладенням всіх понесених витрат на постачальника.

Відповідно до п. 4.2 договору, покупець здійснює доплату за товар у розмірі 20% передбачену у п. 2.6 даного договору, на поточний рахунок постачальника протягом 5 банківських днів після виконання умов пункту 4.1 даного договору та надання:

а) оригіналу рахунку-фактури продавця, в якому зазначені банківські реквізити;

б) оригіналу видаткової накладної, складеної на паперовому носії з дотриманням вимог до обов`язкових реквізитів, які мають містити первинні документи згідно ст. 9 З "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

в) податкової накладної, складеної в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку визначеному чинним законодавством України

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати Товару, визначених у п. 4.1. Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати, але не більше 10 % від загальної вартості Договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 6.1 Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками. На виконання умов Договору 05.11.2018 позивач здійснив поставку Товару в кількості 568,13 тонн, що підтверджується видатковою накладною № 143 від 05.11.2018 (а.с. 20) та Актом приймання-передачі Товару від 05.11.2018 № 235 (а.с. 22) та рахунком № 8 від 05.11.2018 (а.с. 21).

Однак відповідач лише частково виконав взяті на себе зобов`язання в частині оплати вартості поставленого товару в розмірі 3 008 780,00 грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученнями (а.с. 25-36).

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено відповідачу претензію від 13.05.2019 № 219-6/634-19, яка повернулася до позивача без вручення з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

За нормами частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується поставка відповідачеві товару на загальну суму 3 408 780,00 грн. Проте, відповідачем не здійснено оплату поставленого товару у повному обсязі (сплачено 3 008 780,00 грн), в результаті чого виникла заборгованість.

Враховуючи умови Договору та загальні норми цивільного законодавства, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано наявність за останнім заборгованості у сумі 400 000,00 грн.

Доказів перерахування цієї суми на користь Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" відповідачем господарському суду не подано. Також відповідачем не заперечується факт поставки товару, його кількість та якість, розмір заборгованості.

Оскільки, сторонами не надано до матеріалів справи доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати поставленого товару в сумі 400 000,00 грн у строки визначені Договором, господарський суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 400 000,00 грн боргу.

Відтак, позовні вимоги Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрометал-Трейд" в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 8 041,67 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові 3% річних нараховуються від простроченої суми за весь час прострочення.

Так, позивачем нараховано відповідачу 3% річних на суму боргу 400 000,00 грн за період прострочення з 03.12.2018 до 15.06.2019 в сумі 8 041,67 грн.

Судом враховано, що з урахуванням п.п. 5.1.1. та 5.1.2. договору, складеної сторонами видаткової накладної від 05.11.2018 № 143, за 80 % вартості товару останнім днем для здійснення оплати є 03.12.2018, а 20 % вартості товару є 12.11.2018.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Так, станом на 17.12.2018 сума боргу складала 2 600 000,00 грн, тому 3% річних за період з 17.12.2018 по 18.12.2018 складають 427,40 грн;

на суму 1 700 000,00 грн за період з 19.12.2018 по 19.12.2018 3% річних складають 139,73 грн;

на суму 1 500 000,00 грн за період з 20.12.2018 по 20.12.2018 3% річних складають 123,29 грн;

на суму 1 400 000,00 грн за період з 21.12.2018 по 26.12.2018 3% річних складають 690,41 грн;

на суму 800 000,00 грн за період з 27.12.2018 по 04.01.2019 3% річних складають 526,03 грн;

на суму 650 000,00 грн за період з 04.01.2019 по 06.02.2019 3% річних складають 1 816,44 грн;

на суму 400 000,00 грн за період з 07.02.2019 по 14.06.2019 3% річних складають 4 241,10 грн.

Таким чином, розмір 3% річних за період з 17.12.2018 по 14.06.2019 складає 7 964,40 грн.

Також, позивачем нараховано відповідачу 44 280,24 грн інфляційних витрат за листопад 2018 - квітень 2019 року.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарський суд приходить до висновку про його обґрунтованість, в зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 44 280,24 грн підлягають задоволенню.

Крім цього, за прострочення виконання зобов`язань з оплати поставленого товару позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 91 380,00 грн за період з 03.12.2018 по 15.06.2019.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За нормами ч.ч. 4, 5 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Сторони в п. 5.2. Договору передбачили, що у випадку порушення строків оплати Товару, визначених у п. 4.1. Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати, але не більше 10 % від загальної вартості Договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, господарський суд приходить до висновку, що пеня нарахована в межах її граничного розміру, в зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 91 380,00 грн підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрометал-Трейд" підлягають частковому задоволенню на суму 543 624,64 грн, з яких: 400 000,00 грн - сума основного боргу, 91 380,00 грн - пеня, 44 280,24 грн - інфляційні втрати, 7 964,40 грн - 3 % річних. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрометал-Трейд" (28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чумацький шлях, буд. 1, ) на користь Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, ) заборгованість за договором поставки № 58 від 25.10.2018 у розмірі 543 624,64 грн, з яких: 400 000,00 грн - сума основного боргу, 91 380,00 грн - пеня, 44 280,24 грн - інфляційні втрати, 7 964,40 грн - 3 % річних, а також 8 154,37 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позову відмовити.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити Державному підприємству "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8; 03038, м. Київ, вул. Ямська, 32); Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрометал-Трейд" (28500, Кіровоградська область, м. Долинська, вул. Чумацький шлях, буд. 1).

Повне рішення складено 05.09.2019.

Суддя О.Л. Бестаченко