ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа№ 927/791/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Йовенко О.В., адвокат, представник згідно ордеру серії ЧН №067001 від 20.08.19

від відповідача: Постой О.В., адвокат, представник згідно ордеру серії ЧН №082004 від 12.07.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року (повний текст складено 14.06.2019 р.)

у справі № 927/791/18 (суддя Ноувен М.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхо-будівельне управління №14"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп"

про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст позовних вимог:

1.1.1. ТОВ "Шляхо-будівельне управління №14" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до ТОВ "Челайн" з позовом (з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 18.01.2019) у якому просило:

- визнати недостовірною і такою, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальність "Шляхо-будівельне управління № 14" інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_7 року о 16 год. 42 хв. у мережі Інтернет у інформаційній статті під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_6", розміщеній на веб-сайті "ЧеLine/Челайн - чесні новини" (режим доступу: https: //cheline.com.ua) Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн Медіа Груп" (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_9) в частині того, що: ТОВ "Шляхо-будівельне управління № 14" є фактичним монополістом в асфальтній роботі;

- визнати недостовірною і такою, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальність "Шляхо-будівельне управління № 14" інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_20 року об 11 год. 38 хв. у мережі Інтернет у інформаційній статті під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_8", розміщеній на веб-сайті "ЧеLine/Челайн - чесні новини" (режим доступу: https://cheline.com.ua) Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп" (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_10), в частині того, що: ТОВ "ШБУ-14" є підконтрольним меру дорожнім монополістом; ТОВ "ШБУ-14" здійснює багатомільйонний дерибан міського бюджету; засновником ТОВ "ШБУ-14" є діловий партнер мера ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 тривалий час був підписантом в "ШБУ - 14"; в інтересах ТОВ "ШБУ - 14" ОСОБА_4 вчиняв певні дії, що у тексті статті викладено наступним чином: "До речі, раніше ремонтом доріг і між дворових проїздів займалося "Комунальне шляхо-будівельне підприємство". Але ОСОБА_4 знищив це підприємство і завів на солоденькі багатомільйонні підряди свою фірму. Окрім того, ТОВ "ШБУ 14" пасеться не лише в міській казні. ОСОБА_4 домовився про "співпрацю" й з іншими структурами. Одне з найбільш корумпованих управлінь Чернігівської ОДА (управління капітального будівництва) замовило робіт у "ШБУ-14" на понад 50 мільйонів гривень. Служба автомобільних доріг області уклала договір із підконтрольною мером фірмою на 135 мільйонів гривень. Для комунального підприємства "Чернігівводоканал" "ШБУ-14" майже за 2 мільйони виконувало роботи по відновленню асфальтобетонного покриття після ремонту колектора. Навіть через освітян вийшло перегнати майже півмільйона гривень. "ШБУ-14" на замовлення управління освіти міської ради відремонтувало дорожнє покриття біля колегіуму № 11". ТОВ "ШБУ-14" є фірмою ОСОБА_4; ТОВ "ШБУ-14" є підконтрольною мером фірмою; ТОВ "ШБУ-14" обкрадає чернігівців, висмоктуючи бюджет; за фактами розкрадання бюджетних коштів службовими особами ТОВ "ШБУ-14" відкрито кілька кримінальних проваджень;

- визнати недостовірною і такою, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальність "Шляхо-будівельне управління № 14" інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_13 року о 13 год. 16 хв. у мережі Інтернет у інформаційній статті під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_11" (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_12) в частині того, що у діях підприємства ТОВ "ШБУ-14", яке пов`язують із Чернігівським міським головою ОСОБА_4 наявна корупційна складова, пов`язана з монопольним освоєнням мільйонів з міської казни Чернігова на ремонт доріг;

- визнати недостовірною і такою, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальність "Шляхо-будівельне управління №14" інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 год 35 хв. у мережі Інтернет у інформаційній статті під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_15" (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_14) в частині того, що: ТОВ "ШБУ-14" є монополістом.

- визнати недостовірною і такою, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальність "Шляхо-будівельне управління №14" інформацію, поширену у мережі Інтернет у інформаційній статті ІНФОРМАЦІЯ_22 року о І7 год 50 хв. під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_16 " (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_17) в частині того, що ТОВ "ШБУ-14" пов`язане з Чернігівським міським головою ОСОБА_4; ТОВ "ШБУ-14" монопольно освоює сотні мільйонів гривень бюджетних коштів.

- Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп" не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду спростувати недостовірну та таку, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальність "Шляхо-будівельне управління № 14", інформацію шляхом опублікування на головній сторінці офіційного веб-сайту Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп" (https://cheline.com.ua/) повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію повного тексту такого рішення (т.І, а.с. 5-15, 207-208).

1.1.2. Позовні вимоги, з посиланням на ч.2 ст.124 Конституції України та ст. 277 ЦК України мотивовані тим, що розмістивши у мережі Інтернет на своєму Веб-сайті інформаційні статті, що містять недостовірні фактичні твердження стосовно позивача, а також наклеп про вчинення ним злочинів, відповідач вчинив дії, що повністю підпадають під юридичний склад правопорушення, описаного п.15 постанови пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", в наслідок чого позивач зазнав та продовжує зазнавати втрати немайнового характеру (пониженні репутації, ділового престижу та довіри до його діяльності).

1.2 короткий зміст рішення суду першої інстанції:

1.2.1. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року у справі № 927/791/18 позов ТОВ "Шляхо-будівельне управління №14" про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації задоволено частково (а.с.119-135).

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. ТОВ "Челайн медіа груп" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року у справі №927/791/18, в якій викладено прохання оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2019 року, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп" у судовій справі № 927/791/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

2.1.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 927/791/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року у справі №927/791/18. Справу призначено до розгляду на 03.09.2019 р.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1 Відповідач зазначає, що суд першої інстанції застосував положення Закону України "Про Друкований засоби масової інформації", проте видавництво друкованого засобу масової інформації (газети) є лише одним з видів діяльності відповідача.

2.2.2 Відповідач вважає, що суд першої інстанції невірно застосував прецедентну практику ЄСПЛ, натомість "застосував суб`єктивний підхід, надавши вживаним словам та висловлюванням значення юридичних термінів".

2.2.3 Обґрунтовуючи підстави звільнення відповідача від відповідальності він посилається на те, що автор публікацій говорить про інформацію, що була поширена раніше.

2.2.4 Судом не зазначено, які саме немайнові права позивача порушує оскаржувана інформація.

2.2.5 Також відповідач вважає, що присуджені до стягнення з нього судові витрати є неспівмірними зі складністю розглянутої справи.

2.3 узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

2.3.1 Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення з підстав того, що оскільки відповідач зареєстрований як засіб масової інформації суд першої інстанції вірно застосував норми Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні".

2.3.2 Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги практику ЄСПЛ, на яку посилався відповідач, як таку що не стосується обставин даної справи так як інформація у спірних статтях стосується юридичної особи приватного права та викладена у формі тверджень, а не оціночних суджень, що встановлено висновком експертизою.

2.3.3 Позивач, з посиланням на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду від 15.05.2019 у справі №750/5276/19 зазначає, що чергова публікація відповідача стала підставою для відкриття кримінального провадження.

2.3.4 Інформація відповідача не є дослівним відтворенням, а є новою інформацією у формі тверджень, що встановлено висновком експертизи.

2.3.5 Зазначає, що публікації відповідача не містять застереження про те, що вони була створені на основі інших публікацій, відсутні дослівні цитати з посиланнями на інші ЗМІ, а подав її від свого імені у вигляді фактичного твердження, що виключає можливість звільнення відповідача від відповідальності на підставі п. 4 ст. 42 Закону.

2.3.6 Публікації відповідача порушують особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової репутації.

2.3.7 У матеріалах справи містяться належні докази надання адвокатом позивачу юридичних послуг, вартість яких відповідає рекомендаціям щодо застосування рекомендованих (мінімальних ставок) адвокатського гонорару, затверджених рішенням ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16.02.2018 р., при цьому відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції в порядку положень ч.ч. 4-6 ст. 126 ГПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявлено. Розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим.

2.4 інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судовому засіданні 03 вересня 2019 року представник ТОВ "Челайн медіа груп" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

2.4.2. Представник ТОВ "Шляхо-будівельне управління №14" у судовому засіданні 03 вересня 2019 року надав пояснення, в яких заперечував проти тверджень скаржника та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. ТОВ "Челайн медія груп" зареєстроване як засіб масової інформації (Свідоцтво №ЧГ 577-226 Р від 08.06.2016), що підтверджується інформацією Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності (т.І, а.с. 34) та копією свідоцтва серія ЧГ №577-226р (т.І, а.с. 83).

3.1.2. Використання Інтернет порталу новин ЧеLine/Челайн - чесні новини. Новини Чернігова © Copyright 2016 , http://cheline.com.ua (Інформаційний портал "Челайн") ТОВ "Челайн Медіа Груп" визнається відповідачем та підтверджується наявною в матеріалах справи копією авторського договору №3 про передачу авторських прав від 09.06.2018, який укладено між ТОВ "Челайн Медіа Груп" (Користувач) та ОСОБА_7 (Автором) та відповідно до умов якого, останній передав відповідачу доменне ім`я " cheline .com.ua" у користування ТОВ "Челайн Медіа Груп" для здійснення журналістської діяльності та висвітлення суспільно-політичної, культурної та соціально-корисної інформації (т.І, а.с. 84).

3.1.3. Факт розміщення відповідачем Інформаційних статей з оспорюваною інформацією на Інтернет порталі "ЧеLine/Челайн-чесні новини" з інформацією, яка на думку позивача є недостовірною не оспорюється сторонами у справі.

3.1.4. У мережі Інтернет на вебсайті "ЧеLine/Челайн-чесні новини" (режим доступу: https://cheline.com.ua) (далі - Вебсайт) розміщено наступні публікації:

- ІНФОРМАЦІЯ_7 року о 16 год. 42 хв. публікація під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_6 " режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_18) (далі - Публікація від 30.08.2018 (т.І, а.с. 20-22);

- ІНФОРМАЦІЯ_20 року об 11 год. 38 хв. публікація під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_8", режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_19 (далі - Публікація від 11.09.2018 (т.І, а.с. 23-28);

- ІНФОРМАЦІЯ_13 року о 13 год. 16 хв. публікація під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_11" (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_12 (далі - Публікація від 14.09.2018 (т.І, а.с. 28-29);

- ІНФОРМАЦІЯ_21 року о 17 год 35 хв. публікація під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_15", режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_14 (далі - Публікація від 17.09.2018 (т.І, а.с. 30-31).

- ІНФОРМАЦІЯ_22 року о І7 год 50 хв. публікація під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_16 ", режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_17 (далі - Публікація від 19.09.2018 (т.І, а.с. 32-33).

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. Враховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позовних вимог відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржено, підстави надавати оцінку висновкам суду першої інстанції у вказаній частині у колегії суддів, в силу вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України, - відсутні.

3.2.2. Межами перегляду судом апеляційної інстанції є рішення в частині задоволення позовних вимог.

3.2.3. У позовній заяві позивач зазначає, що на його думку, відповідачем в публікаціях від 30.08.2018, від 11.09.2018, від 14.09.2018, від 17.09.2018 та від 19.09.2018 поширено недостовірну інформацію, яка порочить ділову репутацію ТОВ "Шляхо-будівельне управління №14".

3.2.4. В публікації від 30.08.2018 поширено недостовірну інформацію про те, що ТОВ "Шляхо-будівельне управління № 14" є фактичним монополістом в асфальтній роботі.

3.2.5. У публікації від 11.09.2018 поширено недостовірну інформацію про те, що: ТОВ "ШБУ-14" є підконтрольним меру дорожнім монополістом, ТОВ "ШБУ-14" здійснює багатомільйонний дерибан міського бюджету; засновником ТОВ "ШБУ-14" є діловий партнер мера ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 тривалий час був підписантом в "ШБУ - 14"; в інтересах ТОВ "ШБУ - 14" ОСОБА_4 вчиняв певні дії. ТОВ "ШБУ-14" є фірмою ОСОБА_4; ТОВ "ШБУ-14" є підконтрольною мером фірмою; ТОВ "ШБУ-14" обкрадає чернігівців, висмоктуючи бюджет; за фактами розкрадання бюджетних коштів службовими особами ТОВ "ШБУ-14" відкрито кілька кримінальних проваджень.

3.2.6. У публікації від 14.09.2018 поширено недостовірну інформацію про те, що у діях підприємства ТОВ "ШБУ-14", яке пов`язують із Чернігівським міським головою ОСОБА_4 наявна корупційна складова, пов`язана з монопольним освоєнням мільйонів з міської казни Чернігова на ремонт доріг.

3.2.7. У публікації від 17.09.2018 поширено недостовірну інформацію про те, що ТОВ "ШБУ-14" є монополістом.

3.2.8. У публікації від 19.09.2018 поширено недостовірну інформацію про те, що: ТОВ "ШБУ-14" пов`язане з Чернігівським міським головою ОСОБА_4;

- ТОВ "ШБУ-14" монопольно освоює сотні мільйонів гривень бюджетних коштів. Вказану інформацію позивач просить визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди його діловій репутації, а також зобов`язати відповідача спростувати вказану інформацію.

3.3. доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення первісних позовних вимог з огляду на наступне.

3.3.2. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 74 ГПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

3.3.3. У тексті Публікації від 30.08.2018 поширено (і не заперечується відповідачем) інформацію про те, що "ТОВ "Шляхо-будівельне управління № 14" є фактичним монополістом в асфальтній роботі".

3.3.4. Відповідно до висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 (т.ІІ, а.с. 5-41), який в силу положень п. 2 ч. 2 ст. 73 ГПК України є доказом, вищевказана інформація наявна в публікації від 30.08.2018 і виражена у формі твердження.

Отже, висновок судової лінгвістичної експертизи спростовує доводи Відповідача, що інформація: "ТОВ "Шляхо-будівельне управління № 14" є фактичним монополістом в асфальтній роботі" є оцінним судженням.

3.3.5. Доказів того, що Позивач займає монопольне становище в наданні послуг по ремонту автомобільних доріг м. Чернігова, а відповідно і достовірності вказаної інформації матеріали справи не містять.

3.3.6. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказана інформація дає хибне уявлення про діяльність позивача, як господарюючого суб`єкта, оскільки останній не є монополістом та не створює бар`єри для доступу на ринок інших суб`єктів.

3.3.7. У Публікації від 11.09.2018 Відповідачем поширено (і не заперечується) інформацію про те, що ТОВ "ШБУ-14" є підконтрольним меру дорожнім монополістом.

3.3.8. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1, зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 11.09.2018 і виражена у формі твердження, що спростовує посилання відповідача на те, що інформація: "ТОВ "ШБУ - № 14" є підконтрольним меру дорожнім монополістом" є оцінним судженням.

3.3.9. Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ "ШБУ-14" зазначено лише одну особу - ОСОБА_10 .

3.3.10. Докази того, що ОСОБА_4 має корпоративні права у ТОВ "ШБУ-14" або є кінцевим бенефіціарним власником в матеріалах справи відсутні. Інших доказів на підтвердження інформації, що ТОВ "ШБУ-14" є підконтрольним меру дорожнім монополістом відповідачем не надано, а відповідно і не підтвердив достовірність вказаної інформації.

3.3.11. У Публікації від 11.09.2018 відповідачем поширено інформацію про те, що ТОВ "ШБУ-14" здійснює "багатомільйонний дерибан міського бюджету".

3.3.12. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1, зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 11.09.2018 і виражена у формі твердження.

Разом з тим, в експертному висновку зазначено, що основним лексичним носієм інформації, актуальної в контексті питання, є іменник "дерибан". За даними тлумачних словників жаргонне слово дерибан має в українській мові таке значення: незаконний поділ, привласнення земель, майна, коштів і т.ін."

3.3.13. Обвинувальні вироки про притягнення до відповідальності посадових осіб ТОВ "ШБУ-14" в матеріалах справи відсутні.

3.3.14. Доводи відповідача щодо відкритих кримінальних проваджень відносно посадових осіб позивача щодо привласнення коштів не є доказом наявності обвинувальних вироків, а відтак доказом вчинення злочинів.

3.3.15. Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України відповідачем не надано доказів достовірності інформації про те, що "ТОВ "ШБУ-14" здійснює багатомільйонний дерибан міського бюджету підлягають задоволенню".

3.3.16. У Публікації від 11.09.2018 Відповідачем поширено інформацію про те, що ОСОБА_3 тривалий час був підписантом в "ШБУ - 14".

3.3.17. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 11.09.2018 і виражена у формі твердження.

3.3.18. Підписантом є особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені підприємства без довіреності, у тому числі підписувати договори.

3.3.19. Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ "ШБУ-14" з 21.10.2013 зазначено - ОСОБА_11 , підписантом з 24.06.2014 зазначено ОСОБА_12 (заступника директора з фінансових питань).

3.3.20. Доказів того, що ОСОБА_3 був підписантом у ТОВ "ШБУ-14" матеріали справи не містять.

3.3.21. Таким чином Відповідачем не надано доказів достовірності інформації про те, що " ОСОБА_3 був підписантом у ТОВ "ШБУ-14".

3.3.22. Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно відхилив посилання Відповідача як на підставу звільнення від відповідальності за публікацію недостовірної інформації на ст.42 ЗУ "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" та те, що така інформація була раніше поширена в статтях "Після відкриття справи на дорожнього монополіста Чернігова, його почали зачищати від зв`язків з мером" від 11.07.2017 на вебсайті http://nashigroshi.org. та "Головний дорожній монополіст Чернігова отримає ще 45 мільйонів з міського бюджету" від 19.07.2017 на вебсайті http://val.ua, оскільки відповідач у своїй публікації від 11.09.2018 не зробив посилання на зазначені статті, їх місце публікації та не використовував таку інформацію, як дослівне відтворення матеріалів (цитата).

3.3.23. У Публікації від 11.09.2018 Відповідачем поширено інформацію про те, що в інтересах ТОВ "ШБУ - 14" ОСОБА_4 вчиняв певні дії, що у тексті публікації викладено наступним чином: "До речі, раніше ремонтом доріг і між дворових проїздів займалося "Комунальне шляхо-будівельне підприємство". Але ОСОБА_4 знищив це підприємство і завів на солоденькі багатомільйонні підряди свою фірму. Окрім того, ТОВ "ШБУ 14" пасеться не лише в міській казні. ОСОБА_4 домовився про "співпрацю" й з іншими структурами. Одне з найбільш корумпованих управлінь Чернігівської ОДА (управління капітального будівництва) замовило робіт у "ШБУ-14" на понад 50 мільйонів гривень. Служба автомобільних доріг області уклала договір із підконтрольною мером фірмою на 135 мільйонів гривень. Для комунального підприємства "Чернігівводоканал" "ШБУ-14" майже за 2 мільйони виконувало роботи по відновленню асфальтобетонного покриття після ремонту колектора. Навіть через освітян вийшло перегнати майже півмільйона гривень. "ШБУ-14" на замовлення управління освіти міської ради відремонтувало дорожнє покриття біля колегіуму № 11"

3.3.24. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 11.09.2018 і виражена у формі твердження.

3.3.25. У висновку експерта зазначено, що аналізоване висловлювання містить інформацію про те, що в інтересах ТОВ "ШБУ-14" ОСОБА_4 вчиняв певні дії, а саме домовлявся про надання підрядів структурам, які перераховані в аналізованому текстовому сегменті.

3.3.26. Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що висновок судової лінгвістичної експертизи спростовує твердження відповідача про відсутність посилань у публікації про те, що "в інтересах ТОВ "ШБУ - 14" мер ОСОБА_4 вчиняв певні дії".

3.3.27. Позивач зазначає, що вищевказані договори укладались на підставі Закону України "Про публічні закупівлі" через процедуру публічних закупівель.

3.3.28. Натомість відповідачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження факту вчинення Владиславом ОСОБА_13 на користь "ШБУ-14" певних дій поза межами процедур публічних закупівель, а відповідно і не підтверджено поширену у тексті публікації від 11.09.2018 р. інформацію в частині того, що "в інтересах ТОВ "ШБУ - 14" ОСОБА_4 вчиняв певні дії".

3.3.29. У Публікації від 11.09.2018 Відповідачем поширено інформацію про те, що ТОВ "ШБУ-14" є фірмою ОСОБА_4 і ТОВ "ШБУ-14" є підконтрольною мером фірмою.

3.3.30. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 11.09.2018 і виражена у формі твердження.

3.3.31. Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що висновок судової лінгвістичної експертизи спростовує твердження відповідача про те, що інформація: "ТОВ "ШБУ - № 14" є фірмою ОСОБА_4" і "ТОВ "ШБУ-14"" є підконтрольною мером фірмою" є оцінними судженнями.

3.3.32. Також, враховуючи положення до п. 20 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, відповідачем не надано доказів на підтвердження інформації про те, що ОСОБА_4 володіє корпоративними правами та має вплив (контроль) на ведення господарської діяльності "ТОВ "ШБУ-14", а відповідно і не підтвердив достовірність інформації поширеної у тексті публікації від 11.09.2018 р. про те, що " ТОВ "ШБУ-14" є фірмою ОСОБА_4" і "ТОВ "ШБУ-14" є підконтрольною мером фірмою".

3.3.33. Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно відхилив посилання відповідача як на підставу звільнення від відповідальності за публікацію недостовірної інформації на ст. 42 ЗУ "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" та те, що така інформація є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації, оскільки у Публікації від 11.09.2018 відсутні посилання на інші засоби масової інформації, їх місце публікації, текст публікації не містить ознак дослівного відтворення матеріалу інших ЗМІ, а текст "ми вже повідомляли неодноразово" зазначає про неодноразове поширення зазначеної інформації саме відповідачем.

3.3.34. У Публікації від 11.09.2018 Відповідачем поширено інформацію про те, що "ТОВ "ШБУ-14" обкрадає чернігівців, висмоктуючи бюджет".

3.3.35. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 11.09.2018 і виражена у формі твердження.

3.3.36. У висновку зазначено: "є лінгвістичні підстави констатувати, що зазначене вище висловлювання містить інформацію про те, що "ШБУ-14" причетне до незаконного збагачення з використанням коштів міського бюджету.

3.3.37. Таким чином твердження відповідача про відсутність у публікації інформації про те, що "ТОВ "ШБУ-14" обкрадає чернігівців, висмоктуючи бюджет" спростовуються висновками експертизи.

3.3.38. Також до матеріалів справи не додано обвинувальних вироків щодо посадових осіб ТОВ "ШБУ-14" про притягнення до кримінальної відповідальності за незаконне збагачення в матеріалах справи відсутні, що, з урахування положень ст.62 Конституції України, свідчить про те, що відповідачем не доведено достовірності інформації про те, що "ТОВ "ШБУ-14" обкрадає чернігівців, висмоктуючи бюджет".

3.3.39. У Публікації від 14.09.2018 відповідачем поширено інформацію: "у діях підприємства ТОВ "ШБУ-14", яке пов`язують із Чернігівським міським головою ОСОБА_4, наявна корупційна складова, пов`язана з монопольним освоєнням мільйонів з міської казни Чернігова на ремонт доріг".

3.3.40. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 14.09.2018 і виражена у формі твердження, що спростовує твердження відповідача про те, що інформація "у діях підприємства ТОВ "ШБУ-14", яке пов`язують із Чернігівським міським головою ОСОБА_4 , наявна корупційна складова, пов`язана з монопольним освоєнням мільйонів з міської казни Чернігова на ремонт доріг" є оцінним судженням.

3.3.41. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач (його посадові особи, бенефіціарний власник, особи, що володіють корпоративними правами у Позивача) відноситься до переліку осіб, визначених ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", а також обвинувальних вироків щодо посадових осіб ТОВ "ШБУ-14" про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення корупційних злочинів.

3.3.42. Вказане, з урахування положень ст.62 Конституції України, свідчить про те, що відповідачем не доведено достовірності інформації про те, що "у діях підприємства ТОВ "ШБУ-14", яке пов`язують із Чернігівським міським головою ОСОБА_4 , наявна корупційна складова, пов`язана з монопольним освоєнням мільйонів з міської казни Чернігова на ремонт доріг".

3.3.43. Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно відхилив посилання відповідача як на підставу звільнення від відповідальності за публікацію недостовірної інформації на ст. 42 ЗУ "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" та те, що така інформація є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації, оскільки у Публікації від 14.09.2018 відсутні посилання на інші засоби масової інформації, їх місце публікації, текст публікації не містить ознак дослівного відтворення матеріалу інших ЗМІ, а текст "нещодавно на нашому сайті була опублікована стаття" зазначає про неодноразове поширення зазначеної інформації саме Відповідачем.

3.3.44. У Публікації від 17.09.2018 Відповідачем поширено інформацію: "ТОВ "ШБУ-14" є монополістом".

3.3.45. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 17.09.2018 і виражена у формі твердження, що спростовує твердження відповідача про те, що інформація "ТОВ "ШБУ-14" є монополістом" відсутня у публікації від 17.09.2018.

3.3.46. Доказів того, що Позивач займає монопольне становище в наданні послуг по ремонту автомобільних доріг м. Чернігова з врахуванням положень Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідачем не надано, а відповідно достовірність такої інформації не підтверджено.

3.3.47. При цьому, в публікації від 14.09.2018 р. відповідач робить посилання на свою аналітичну статтю, а не на інформацію в іншому засобі масової інформації, що виключає можливість звільнення останнього від відповідальності на підставі ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні".

3.3.48. У Публікації від 19.09.2018 відповідачем поширено інформацію: "ТОВ "ШБУ-14" пов`язане з Чернігівським міським головою ОСОБА_4".

3.3.49. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 19.09.2018 і виражена у формі твердження, що спростовує твердження відповідача про те, що інформація: "ТОВ "ШБУ-14" пов`язане з Чернігівським міським головою ОСОБА_4" є оцінним судженням.

3.3.50. Визначення Податковий кодекс України (підпункт 14 .1.159 пункту 14.1 статті 14) дає визначення терміну "пов`язані особи", відповідно до якого пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють.

3.3.51. Доказів того, що ОСОБА_4 володіє корпоративними правами та має вплив (контроль) на результати діяльності ТОВ "ШБУ-14", на підтвердження відповідності аргументів відповідача викладеному у пп. 14 .1.159 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначенню "пов`язаної особи" відповідачем не надано, що свідчить про відсутність доказів достовірності вказаної інформації.

3.3.52. Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що текст публікації не містить дослівного відтворення інформації та чітких посилань на назву, дату інформаційної статті/публікації. Посилання Відповідача на свою аналітичну статтю, а не на інформацію в іншому засобі масової інформації, не звільняє останнього від відповідальності на підставі ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні".

3.3.53. У Публікації від 19.09.2018 Відповідачем поширено інформацію: "ТОВ "ШБУ-14" монопольно освоює сотні мільйонів гривень бюджетних коштів".

3.3.54. У висновку судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 за №056/118-1 зазначено, що вищевказана інформація наявна в публікації від 19.09.2018 і виражена у формі твердження.

3.3.55. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що позивач займає монопольне становище по наданню послуг щодо ремонту та будівництву доріг в м. Чернігові з врахуванням положень Закону України "Про захист економічної конкуренції", отримує кошти з місцевого та державного бюджетів поза межами конкурсів та з порушенням положень Закону України "Про публічні закупівлі"та, відповідно, достовірності вказаної відповідачем у публікації від 19.09.2018 р. інформації.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем встановленого цивільним законодавством особистого немайнового права позивача на недоторканість ділової репутації, оскільки поширена відповідачем інформація є негативною та формує негативне уявлення читачів щодо його діяльності.

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Враховуючи те, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами достовірності поширеної ним інформації щодо спростування якої позивач звернувся з позовом та вимоги щодо якої були задоволені судом першої інстанції колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

4.2.2. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

4.2.3. Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

4.2.4. Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.2.5. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

4.2.6. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

4.2.7. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

4.2.8. Статтею 32 Конституції України зокрема встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

4.2.9. З врахуванням ст. 91 ЦК України, юридична особа так само як і фізична особа має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ст. 94, 299 ЦК України.

4.2.10. Відповідно до ч. ч. 1, 4 7 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

4.2.11. Заявлений позивачем спосіб спростування недостовірної інформації відповідає наведеним положенням ч.ч. 6, 7 ст. 277 ЦК України.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

4.2.12. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

4.2.13. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію", під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Аналогічні положення також містяться у ч. 1 ст. 200 ЦК України.

Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями (ч. 2 ст. 200 ЦК України).

4.2.14. Статтею 4 Закону України "Про інформацію" встановлено, що суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень, а об`єктом інформаційних відносин є інформація.

4.2.15. Згідно з приписами 5 Закону України "Про інформацію" кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

4.2.16. Частинами 1, 2 статті 7 України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

4.2.17. Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

4.2.18. Наведене відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.2.19. Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Стаття 10 передбачає різницю між "інформацією" та "ідеями". Свобода висловлювань не обмежується фактичними даними, які можна підтвердити. Вона включає також погляди, критику, припущення.

Таким чином, гарантії статі 10 цієї Конвенції поширюються не тільки на "правдиву", тобто таку, що ґрунтується на фактах, інформацію. Особа, що висловила свої погляди, а не факти, не повинна доводити їх правдивість - це є порушенням статті 10 Конвенції. (Справа ЄСПЛ "Торгіерсон проти Ісландії" від 25.06.1992 ). Незважаючи на існування фактів, які може бути доведено, правдивість оціночних суджень неможливо довести (Справа ЄСПЛ "Лінгенс проти Австрії"). Окрім того, свобода журналістських висловлювань також припускає певний ступінь перебільшення чи навіть провокацій. (Справа ЄСПЛ "Прагер и Обершлік проти Австрії" від 26.04.1995).

4.2.20. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

4.2.21. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

4.2.22. Норми чинного українського законодавства узгоджуються з європейськими правилами журналістської етики. Зокрема, як передбачено у п. 4 та п. 21 Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи "Про етичні принципи журналістики" 1003/1993 "Про етичні принципи журналістики", поширення повідомлень має базуватися на принципі достовірності, що забезпечується відповідними засобами перевірки й доказів, а також на неупередженості подання, опису й розповіді. Чутки не повинні бути складовою повідомлень. Журналістика не повинна змінювати правдиву й неупереджену інформацію або чесні думки, використовувати їх на користь ЗМІ, намагаючись створити чи сформувати громадську думку, оскільки законність журналістики ґрунтується на ефективній повазі основоположного права громадян на інформацію як складовій поваги демократичних цінностей. Тому журналістика, пов`язана із законними розслідуваннями, обмежується достовірністю й чесністю інформації та думок і є несумісною з журналістськими кампаніями, що проводяться на підставі заздалегідь випрацюваних позицій і спеціальних інтересів.

4.2.23. Відповідно до ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо: 1) ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників); 2) вони містяться у відповіді на запит на інформацію, поданий відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", або у відповіді на звернення, подане відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; 3) вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб; 4) вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього; 5) в них розголошується таємниця, яка спеціально охороняється законом, проте ці відомості не було отримано журналістом незаконним шляхом;

6) законом передбачено звільнення або не притягнення до відповідальності за такі дії.

4.2.24. Як зазначено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1), суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

4.2.25. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

При цьому недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

4.2.26. Відповідно до статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: - на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; - не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

4.2.27. Підконтрольне підприємство - це підприємство, яке перебуває під контролем материнського (холдингового) підприємства, державного органу, органу місцевого самоврядування чи особи.

4.2.28. Відповідно до п.20 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

4.2.29. При цьому кінцевим бенефіціарним власником (контролером) не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого права;

4.2.30. Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.2.31. Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі", метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

4.2.32. Відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

4.2.33. Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

4.2.34. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

4.2.35. Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

4.2.36. Відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Колегія суддів зазначає, що позивач довів існування всіх підстав для визнання спірної інформації (за виключенням зазначеної у публікації від 11.09.2018 р. про те, що "відкрито кілька кримінальних проваджень" та те, що засновником є позивача є діловий партнер мера Чернігова ОСОБА_4 - ОСОБА_14) не достовірною та її спростування.

5.1.2. Те, що викладена у спірних публікаціях інформація щодо яких судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог за своїм характером містить недостовірні відомості у стверджувальній формі підтверджується висновком судової лінгвістичної експертизи від 26.04.2019 р. №056/118-1, чим спростовується твердження відповідача про те, що викладена в публікації інформація є оціночними судженнями.

5.1.3. Доказів на підтвердження достовірності викладеної у спірних публікаціях інформації відповідачем не надано, а також не доведено факту існування визначених ст. 42 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" підстав звільнення відповідача від відповідальності за публікацію відомостей, що не відповідають дійсності, оскільки не надано матеріалів з яких здійснювалось дослівне відтворення матеріалів, чи публікацій інших друкованих засобів масової інформації аналогічного дослівного змісту, спірні публікації посилань на інші публікації, з яких здійснювалось дослівне відтворення матеріалів - не містять.

5.1.4. Колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень відповідача про невірне застосування судом першої інстанції положення Закону України "Про Друкований засоби масової інформації", оскільки відповідач зареєстрований як засіб масової інформації, що підтверджується Свідоцтвом серії 4г №577-226р .

5.1.5. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні чітко виклав інформацію, яка підлягає спростуванню та зазначив про це в т.ч. у резолютивній частині рішення.

5.1.6. При цьому, інформація щодо спростування якої звернувся позивач, а відповідач в свою чергу не підтвердив її достовірність, негативно характеризує діяльність позивача та формує негативне уявлення читачів щодо неї, а відтак шкодить діловій репутації позивача.

5.1.7. Той факт, що особою, яка звернулась з метою захисту свого немайнового права на недоторканість ділової репутації у даній справі є юридична особа приватного права, а не фізична особа політик чи державний діяч, свідчить про відмінність обставин даної справи від обставин, що викладені у рішенні ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі "Нова газета у Воронежі проти Росії". Враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно відхилив, як такі, що не підлягають врахуванню посилання відповідача на рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі "Нова газета у Воронежі проти Росії".

5.1.8. Колегія суддів зазначає, що викладені у апеляційній скарзі твердження відповідача не спростують правильних висновків суду першої інстанції, спрямовані на переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів та стосуються вільного трактування лексичного значення вживаних у публікації слів, яке спростовується наявними у матеріалах справи висновками експерта.

5.1.9. Також колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень відповідача про не співмірність присуджених до стягнення судових витрат у вигляді витрат на послуги адвоката, оскільки відповідачем, як в процесі розгляду справи судом першої інстанції та у апеляції, так і у апеляційній скарзі всупереч положенням ч.ч. 4-6 ст. 126 ГПК України не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та не надано доказів не співмірності таких витрат. Натомість позивачем за допомогою достатній, належних та допустимих доказів обґрунтовано співмірність заявленого ним розміру судових витрат складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

6.1.2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року у справі №927/791/18 залишенню без змін.

6.1.3. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року у справі №927/791/18 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року у справі №927/791/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 11 червня 2019 року у справі №927/791/18 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Челайн медіа груп".

4. Справу № 927/791/18 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 09.09.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова