СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Справа № 905/1101/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. № 1152 Д/2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовгаз" (вх. № 1154 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі №905/1101/18, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Сковородіною О.М., дата складення повного тексту рішення - 22.10.2018,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовгаз", м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 8784505,73 грн

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» 5149560,29 грн. пені, 1249640,64 грн 3% річних, 2385304,80 грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 №16-433-Н.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі №905/1101/18 частково задоволені позовні вимоги, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних у сумі 1249640,64 грн, інфляційні втрати у сумі 2355378,88 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 54075,30 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", не погодившись з рішенням місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат у розмірі 29925,92 грн та пені у сумі 5149560,29 грн, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі №905/1101/18 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у сумі 29925,92грн, пені у сумі 5149560,29 грн та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення інфляційних втрат у сумі 29925,92 грн, пені у сумі 5149560,29 грн. Просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" судові витрати за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз» мотивована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні інфляційних у розмірі 29925,92 грн дійшов невірного висновку про порядок нарахування інфляційних втрат, а також відмовляючи у задоволенні пені, неправомірно застосував приписи 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовгаз», також звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі №905/1101/18 в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суми оплат за спільними протокольними рішеннями, в іншій частині - залишити без змін; ухвалити в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат нове рішення з урахуванням підписаних сторонами спільних протокольних рішень; відшкодувати судові витрати відповідача за рахунок Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Апеляційна скарга ТОВ «Азовгаз» мотивована тим, що спільні протокольні рішення, які укладені з метою погашення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №16-433-Н від 22.08.2016 змінюють порядок та строки його виконання, а тому нарахування інфляційних втрат та річних на суму заборгованості, яка сплачена на виконання спільних протокольних рішень є неправильним, адже заборгованість сплачена у строки встановлені рішеннями.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 відкрито апеляційне провадження з розгляду наведених апеляційних скарг, розгляд справи призначено на 17.01.2019.

09.01.2019 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №185).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 зупинено апеляційне провадження з розгляду апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. № 1152 Д/2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовгаз" (вх. № 1154 Д/2) у справі №905/1101/18 до закінчення касаційного перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду справи №913/66/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 поновлено апеляційне провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 11.06.2019.

04.06.2019 від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу та розрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

В судовому засіданні 11.06.2019 позивачем заявлене усне клопотання про зупинення провадження у даній справі, оскільки об`єднаною палатою прийнято до розгляду справу № 905/600/18 - щодо порядку нарахування інфляційних втрат.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №905/1101/18 до розгляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №905/600/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 у даній справі поновлено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 03.09.2019.

02.09.2016 від відповідача надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 03.09.2019 присутній представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити, навів відповідні пояснення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, відповідно до вимог статті 268 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

22.08.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ТОВ «Азовгаз» (покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-433-Н, за умовами якого, продавець зобов`язується передати покупцеві у 2016 - 2017 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам. За цим договором може бути переданий природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) (п.п.1.1, 1.2, 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору, з урахуванням додаткової угоди №4 від 28.02.2017, продавець передає покупцеві з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 101 597,659 тис. куб. м, у тому числі за місяцями: жовтень 10 125,140 тис. куб. м, листопад 15 228,339 тис. куб. м, грудень 21 448,865 тис. куб. м, січень 21 578,881 тис. куб. м, лютий 19 116,434 тис. куб. м, березень 14 100,000 тис. куб. м.

Продавець передає покупцеві природний газ у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці, оформлюється актом приймання-передачі. Покупець зобов`язується подати не пізніше 8 числа місяця, що настає за місяцем постачання природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, після подачі покупцем документів визначених пунктом 3.3 повертає покупцеві один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі непідписання продавцем акта приймання-передачі природного газу у той же строк письмово повідомляє покупцеві про причини такого не підписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта (п.п.3.1 3.4 укладеного сторонами правочину).

За умовами п.п.5.1, 5.3 договору №16-433-Н від 22.08.2016 (в редакції додаткової угоди №1 від 28.10.2016р.) ціна за 1000 куб. метрів природного газу, який передається за цим договором, без урахування ПДВ у розмірі 20%, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обов`язками (включно) становить 4 960,80 грн. за 1000 куб. м природного газу, крім того ПДВ 20%. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Відповідно до п.11.1 договору №16-433-Н від 22.08.2016 останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності) і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору між сторонами підписано акти приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі):

-б/н від 31.10.2016 у жовтні 2016 року на суму 60 274 553,41 грн.,

-б/н від 30.11.2016 у листопаді 2016 року на суму 90 653 692,93 грн.,

-б/н від 31.12.2016 у грудні 2016 року на суму 127 684 235,39 грн.,

-б/н від 31.01.2017 у січні 2017 року на суму 128 458 215,43грн.,

-б/н від 28.02.2017 у лютому 2017 року на суму 113 799 366,95 грн.,

-б/н від 31.03.2017 у березні 2017 року на суму 78 769 929,85 грн.

Як зазначає позивач, свої зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу ним виконанні, товар переданий відповідачу в обсягах та за цінами передбаченими умовами договору.

За змістом п.6.1 договору №16-433-Н від 22.08.2016 (в редакції додаткової угоди №1 від 28.10.2016р.) оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами та шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючи актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі ненадання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівлі-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватися в порядку, Передбаченому абзацом третім цього пункту, але в такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 має бути здійснений до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівлі-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанову Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його та зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

На виконання умов договору на купівлю-продаж природного газу №16-433-Н від 22.08.2016 між ТОВ «Азовгаз» та Управліннями соціального захисту населення різних райдержадміністрацій Донецької області проведено звірку взаємних розрахунків за надані послуги з газопостачання по пільгах, субсидіях та компенсаціях у період з жовтня 2016 року по березень 2017 року, підписані акти звіряння розрахунків на загальну суму 373 487 217,11 грн. та скеровані продавцю, а саме:

-за жовтень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 39 150 587,48 грн. (вх. №2451/17-16 від 24.11.2016р.);

-за жовтень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 168 921,47 грн. (вх. №2481/17-16 від 24.11.2016р.);

-за листопад 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 53 997 798,85 грн. (вх. №2682/17-16 від 22.12.2016р.);

-за грудень 2016 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 72 138 780,42 грн. (вх. №217/17-16 від 25.01.2017р.);

-за січень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 72 083 030,26 грн. (вх. №413/17-17 від 20.02.2017р.);

-за січень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 744 702,04 грн. (вх. №459/17-17 від 24.02.2017р.);

-за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 48 262 463,14 грн. (вх. №610/17-17 від 21.03.2017р.);

-за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 21 894 084,01 грн. (вх. №622/17-17 від 23.03.2017р.);

-за лютий 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 474 043,48 грн. (вх. №632/17-17 від 24.03.2017р.);

-за березень 2017 року (за даними розпорядника коштів місцевого бюджету) на суму 64 572 805,96 грн. (вх. №897/17-17 від 25.04.2017р.).

З метою погашення заборгованості за спожитий у жовтні 2016 року - березні 2017 року за договором №16-433-Н від 22.08.2016 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» від 11.01.2005 №20 із відповідними змінами, між Головним управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Управліннями фінансів різних райдержадміністрацій Донецької області, Управліннями соціального захисту населення різних райдержадміністрацій Донецької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» укладені (підписані) спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального Фонду Державного бюджету України на загальну суму 383 452 920,84 грн., а саме:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №145 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №48 від 18.01.2017 року на суму 27 675 160,13 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №146 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №49 від 18.01.2017 року на суму 14 353 247,04 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №147 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №47 від 18.01.2017 року на суму 21 647 596,35 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №148 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №46 від 18.01.2017 року на суму 25 092 205,21 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №149 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №45 від 18.01.2017 року на суму 607 058,75 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №150 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №44 від 18.01.2017 року на суму 32 703 257,16 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №151 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.01.2017 року (платіжне доручення №43 від 18.01.2017 року на суму 19 702 898,21 грн., проведено банком 31.01.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1117 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №50 від 27.02.2017 року на суму 739 794,68 грн., проведено банком 28.02.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1118 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №51 від 27.02.2017 року на суму 16 218 881,62 грн., проведено банком 01.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1119 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №52 від 27.02.2017 року на суму 12 921 563,58 грн., проведено банком 01.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1120 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №53 від 27.02.2017 року на суму 10 215 301,88 грн., проведено банком 28.02.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1121 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №54 від 27.02.2017 року на суму 10 611 593,66 грн., проведено банком 28.02.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1122 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №55 від 27.02.2017 року на суму 8 850 026,28 грн., проведено банком 01.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1123 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.02.2017 року (платіжне доручення №56 від 27.02.2017 року на суму 12 047 517,26 грн., проведено банком 01.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1716 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №58 від 20.03.2017 року на суму 8 783 263,80 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1717 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №60 від 20.03.2017 року на суму 16 133 193,23 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1718 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №59 від 20.03.2017 року на суму 13 254 541,21 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1719 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №57 від 20.03.2017 року на суму 12 334 253,34 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1720 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №61 від 20.03.2017 року на суму 9 584 599,89 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1721 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №62 від 20.03.2017 року на суму 12 282 048,65 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №1722 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.03.2017 року (платіжне доручення №63 від 20.03.2017 року на суму 480 019,85 грн., проведено банком 28.03.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2241 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 19.04.2017 року (платіжне доручення №22 від 21.08.2017 року на суму 406 606,73 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2243 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 19.04.2017 року (платіжне доручення №23 від 21.08.2017 року на суму 11 861 944,41 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2563 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №15 від 21.08.2017 року на суму 10 353 766,80 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2564 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №16 від 21.08.2017 року на суму 10 629 902,10 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2565 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №17 від 21.08.2017 року на суму 8 189 598,25 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2566 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №18 від 21.08.2017 року на суму 414 803,54 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2567 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №19 від 21.08.2017 року на суму 8 205 104,99 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2568 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №20 від 21.08.2017 року на суму 14 285 983,24 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2569 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 15.05.2017 року (платіжне доручення №21 від 21.08.2017 року на суму 7 954 043,94 грн., проведено банком 23.08.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3258 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №24 від 19.12.2017 року на суму 3 679 456,25 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3260 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №26 від 19.12.2017 року на суму 26 745,09 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3261 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №27 від 19.12.2017 року на суму 4 948 359,31 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3262 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №28 від 19.12.2017 року на суму 3 613 752,85 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3263 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №29 від 19.12.2017 року на суму 4 944 305,87 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3264 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 16.08.2017 року (платіжне доручення №30 від 19.12.2017 року на суму 3 522 539,93 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3595 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №31 від 19.12.2017 року на суму 1 257 069,40 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3596 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №32 від 19.12.2017 року на суму 116 681,48 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3597 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №33 від 19.12.2017 року на суму 884 256,11 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3598 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №34 від 19.12.2017 року на суму 1 288 593,26 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3599 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №35 від 19.12.2017 року на суму 595 010,84 грн., проведено банком 22.12.2017р.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3600 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 21.09.2017 року (платіжне доручення №36 від 19.12.2017 року на суму 36 374,67 грн., проведено банком 22.12.2017р.).

Відповідно до п.п.5.2, 5.3 спільних протокольних рішень передбачено, що вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями. Спільні протокольні рішення є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування.

Спільні протокольні рішення підписані уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені відтисками печаток всіх сторін.

Заборгованість у розмірі 216 187 073,12 грн за поставками природного газу у спірний період за договором №16-433-Н від 22.08.2016 погашена відповідачем самостійно за рахунок здійснених часткових оплат, про що не заперечується сторонами.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ «НАК «Нафтогаз України», з посиланням на умови договору та на ст. 526, 530, 612, 625 ЦК України та 216, 230, 231 ГК України зазначило, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, що є підставою для стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих на всю суму заборгованості за поставлений у спірний період природний газ.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем зазначено, що частина заборгованості у розмірі - 383452920,84 грн сплачена за спільними протокольними рішеннями, а тому нарахування інфляційних втрат, річних на вказану суму заборгованості є неправомірним, оскільки вказана сума сплачена у строки встановлені цими рішеннями.

Крім того, відповідачем зазначено, що нарахування позивачем пені також є безпідставним, оскільки, у відповідності до статті 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших фінансових санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово - комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, дійшов висновку про відмову у задоволенні пені з урахуванням положень ч.2 ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежівза спожиті енергетичні ресурси".

Що стосується нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на всю суму основної заборгованості, суд першої інстанції не погодився з доводами відповідача про те, що спільні протокольні рішення, що укладені між сторонами у даній справі, змінюють порядок та строки виконання договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 №16-433-Н, встановив факт прострочення відповідачем виконання умов цього договору та дійшов висновку про правомірність позовних вимог позивача в цій частині, однак, у зв`язку з неправильним розрахунком інфляційних втрат позивачем, зменшив їх суму на 29925,92 грн.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши вказане рішення на предмет правильного застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наявність підстав для його часткового скасування, з мотивів викладених у даній постанові.

Предметом даного позову є стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних та пені за несвоєчасне виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу.

Матеріалами справи встановлено, що основну заборгованість за цим договором відповідачем погашено на підставі спільних протокольних рішень та власними коштами, про що не заперечується сторонами у справі.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами статті 654 цього ж Кодексу, зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пункт 1 статті 653 Цивільного кодексу України визначає, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Згідно Додаткової угоди №1 від 28.10.2016 до договору, п. 6.1 розділу 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» був викладений у новій редакції, згідно якого остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг субсидій та компенсацій проводиться безпосередньо за процедурою визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій №20 від 11.01.2005 і має бути здійснений протягом 90 днів з числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою згідно Постанови №20, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (у тому числі корегуючи акти) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються продавцем до 25 числа (включно)місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Як зазначалось, між відповідачем та розпорядником коштів місцевого бюджету (Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради) проведені взаєморозрахунки та встановлено розмір заборгованості, яка має бути погашена за рахунок державного бюджету, у розмірі 373 487 217,11 грн.

З матеріалів справи вбачається та як правомірно встановлено судом першої інстанції а також не заперечується сторонами, з метою погашення заборгованості за цим договором між відповідачем, позивачем та іншими уповноваженими особами були підписані спільні протокольні рішення на суму 383 452 920,84 грн.

Відповідно до платіжних доручень наданих відповідачем до матеріалів справи, кошти отримані від державного бюджету на виконання спільних протокольних рішень сплачені відповідачем з посиланням у призначенні платежу у платіжних дорученнях (а.с.72-75, 90-93, 108-111, 126-130) на постанову КМУ від 11.01.2005 №20, на договір купівлі-продажу від 22.08.2016 №16-433-Н та на спільні протокольні рішення, укладені з метою погашення заборгованості за цим договором.

Отже, заборгованість у розмірі 216187073,12 грн. сплачена відповідачем власними коштами, про що правомірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не погодився з доводами відповідача та вказав, що спільні протокольні рішення не змінюють порядок та строки виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 №16-433-Н, адже положення постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» не є імперативними нормами законодавства, які обмежує сторін договору у врегулюванні відносин щодо визначення строків оплати, оскільки вказаний порядок обумовлює прийняття на себе державою певних зобов`язань у вигляді субвенцій по відношенню до кола осіб (населення), які є користувачами послуг з теплопостачання. Тобто, суд першої інстанції вважає, що в даному випадку має місце виконання обов`язку боржника (відповідача) іншою особою (ст.ст.520, 528 Цивільного кодексу України), що, відповідно, не змінює змісту зобов`язань (умов договору, які були первісно визначені сторонами) позивача та відповідача.

Однак, з такими доводами суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як зазначалось при прийнятті спільних протокольних рішень, сторони керувались, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

У пункті 1.1 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженому наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03 лютого 2009 року №55/57/43, розрахунки проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

Постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, відповідним головним фінансовим управлінням. Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - головні управління Державної казначейської служби України). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках (п.п.2.1-2.3 вказаного вище Порядку).

У пункті 2.7 Порядку визначено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за природний газ - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

З огляду на це, запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (Постанова КМУ №20 від 11 січня 2005 року), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з постачанням природного газу населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ № 20 від 11 січня 2005 року.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 року, наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03 лютого 2009 року №55/57/43, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688 свідчить про те, що сторони фактично погодились, що часткова оплата наданих послуг з постачання природного газу за спірним договором від 22.08.2016 року, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Отже, проводячи розрахунки за надані послуги у визначений у Порядку спосіб, сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов`язань, які зазначені у договорі №16-433-Н від 22.08.2016 купівлі-продажу природного газу.

Враховуючи, що відповідачем кошти були перераховані постачальнику на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання та з посиланням у призначенні платежу на постанову КМУ №20, відповідач не міг самостійно впливати на порядок оплати послуг з постачання природного газу, що надавались йому позивачем на підставі спірного договору, оскільки такі послуги погашались виключно за рахунок бюджетних коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій та компенсацій населенню, які мають цільовий характер використання та окремий порядок перерахування, встановлений Порядком № 20 (правова позиція Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі 906/278/18).

Аналогічні положення закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002, згідно з п. 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Тому, для застосування наслідків порушення грошових зобов`язань, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених Порядком № 20.

Крім того, необхідно зазначити, що незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що наведені вище обставини виключають нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України на оплачену основну заборгованість на підставі виконання умов спільних протокольних рішень та постанови Кабінету Міністрів України №20.

Таке застосування норм матеріального права узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.07.2019 у справі № 918/553/18.

Тому, задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму заборгованості, що погашена на підставі спільних протокольних рішень, за договором №16-433-Н від 22.08.2016 є неправомірним.

Отже, колегією суддів, виходячи з виписок по рахункам наданих позивачем та розрахунків сторін, та платіжних документів, наданих до матеріалів справи, встановлено, що за поставлений природний газ у жовтні 2016 року, відповідачем сплачено заборгованість власними коштами у розмірі 60274553,41 грн. без порушення термінів передбачених п. 6.1 спірного договором у редакції додаткової угоди №1; за поставлений природний газ у листопаді 2016- березні 2017 року відповідачем власними коштами сплачено 155912519,69 грн. з пропуском строку, передбаченого п. 6.1 спірного договором у редакції додаткової угоди №1.

У зв`язку з чим 3% річних на вказану суму заборгованості, з огляду на пропуски строку сплати кожного платежу підтверджені розрахунками сторін та виписками по рахунку відповідача, підлягають стягненню з відповідача у розмірі 456406,61 грн.

Що стосується інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 апеляційне провадження у даній справі було зупинено до розгляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №905/600/18 щодо визначення правової позиції Верховного Суду стосовно порядку нарахування інфляційних втрат.

Розглянувши справу №905/600/18 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

До того ж, суд першої інстанції розглядаючи дану справу правомірно зазначив про те, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Згідно Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Держкомстату від 23.12.2011р. №386, інфляція це зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

Як зазначено у Методологічних положеннях щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін, затверджених наказом Держстату України 01.07.2013 №190 (зі змінами, затвердженими наказами Держстату від 28.11.2014р. №371 та від 05.11.2015р. №315) (далі Методологічні положення), індекс споживчих цін є показником, який характеризує рівень інфляції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат на суму заборгованості, яка сплачена відповідачем власними коштами та з огляду на визначений Верховним Судом порядок нарахування інфляційних, зазначає, що пропуск строку сплати заборгованості з боку відповідача відбувся лише за поставлений у лютому та березні 2017 року природний газ. Отже, виходячи з суми заборгованості сплаченої відповідачем за поставлений природний газ у лютому 2017, інфляційні втрати складають 522618,89 грн., за поставлений природний газ у березні 2017 року інфляційні втрати складають 113491,41 грн., що загалом складає 636110,30 грн.

Тому, рішення місцевого господарського суду прийняте уданій справі підлягає частковому скасуванню, з урахуванням наведених вище доводів суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 5149560,29 грн., виходячи з наступного.

Застосовуючи положення Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», суд першої інстанції вказав, що мораторій на застосування штрафних санкцій поширюється на спірні правовідносини, оскільки відповідач здійснює свою діяльність у зоні проведення АТО (на час виникнення правовідносин), а позивач є енергопостачальною компанією, що надають послуги у районі проведення АТО.

Отже, статтею 1 зазначеного закону передбачено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно із статтею 2 Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У пункті 5 статуту ПАТ «НАК «Нафтогаз України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону) встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Пунктом 6 статуту Компанії (в зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Компанія є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи №913/66/18

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо; пункт 1 частини першої статті 13 названого Закону в зазначеній редакції).

Згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності відповідача є, зокрема, торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.05.2017 № 653, ТОВ «Азовгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

Відповідно до пункту 1.2. договору купівлі-продажу природного газу від 22.08.2016 №16-433-Н, природний газ, що передається за цим договором, використовується виключно для постачання побутовим споживачам.

З наведеного вбачається, що відповідач є виробником є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг та здійснює свою господарську діяльність у місті Маріуполь, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р.

Таким чином, колегія суддів встановивши, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, мораторію, встановленого частиною другою статті 2 Закону.

Крім того, наведені положення Закону поширюються на правовідносини між енергопостачальними компаніями і виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг і не містять обмежень щодо виду енергетичних ресурсів.

Таким чином, доводи ПАТ «НАК «Нафтогаз України», викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Натомість доводи ТОВ «Азовгаз», викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими та знайшли своє відображення у матеріалах справи та підтверджені фактичними обставинами спору, тому підлягають задоволенню.

У справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Процедура розгляду справи судами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, колегія суддів зазначає, що у Рішенні «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) Високий Суд вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлені колегією суддів при розгляді апеляційних скарг позивача та відповідача обставини, є підставою для часткового скасування рішення Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 року у даній справі з підстав, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

Відповідно до ч.1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовгаз" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі №905/1101/18 скасувати частково.

Викласти абзаци 1-4 резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» про стягнення боргу у загальній сумі 8 784 505,73 грн., у тому числі: пеня 5 149 560,29 грн., 3% річних 1 249 640,64 грн., інфляційні втрати 2 385 304,80 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» (87515, Донецька область, м. Маріуполь,, вул. Миколаївська, буд. 16, код 39539390) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 3% річних 456406,61 грн., інфляційні втрати 636110,30 грн. та 16387,75 грн. судового збору за подання позову.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 16, код 39539390) 24581,63 грн. судового збору за подання апеляційної скарги».

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286- 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.09.2019

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова