АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1514/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

Представники учасників провадження у судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі

у справі №915/1514/19

за позовом ОСОБА_1

до Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит"

про визнання рішення загальних зборів незаконним та недійсним

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит" в якому просив визнати незаконним та недійсним рішення Загальних зборів Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит", оформлене Протоколом Загальних зборів кооперативу від 29.11.2015, в частині виключення з членів кооперативу особи, за якою закріплено гаражне місце №40, яким є ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було порушено норми Закону України «Про кооперацію», зокрема позбавлено позивача взяти участь у зборах на яких його було виключено із членів кооперативу.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі №915/1514/19 за позовною заявою до Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит" про визнання рішення загальних зборів незаконним та недійсним.

В мотивах оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд пославшись на приписи ст.ст. 3, 4, 20 ГПК України, ст. 167 ГК України, ст.ст. 84, 85 ЦК України, ст.ст. 2, 6, 23 Закону України «Про кооперацію», а також положення статуту Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит" зазначив, що учасники (члени) автогаражного кооперативу не є носіями корпоративних прав, а відносини між учасниками кооперативу та обслуговуючим автогаражним кооперативом "Щит" не вважаються корпоративними. Відповідно, спір у цій справі між фізичною особою - учасником кооперативу та обслуговуючим автогаражним кооперативом "Щит" не є корпоративним та з огляду на положення ст. 20 ГПК України не належить до юрисдикції господарських судів.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся ОСОБА_1 з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року у справі №915/1514/19 скасувати з переданням позовної заяви на розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилаючись на приписи ст. 20 ГПК України, ст.ст. 55, 63, 167 ГК України та положення Статуту Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит" апелянт зазначає, що за усіма ознаками відповідач підпадає під ознаки підприємства, створеного фізичними особами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення некомерційної господарської діяльності. При цьому, залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу, згідно частині 3 статі 63 ГК України, в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Виходячи з положень Статуту відповідача, за способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу останній не належить до унітарних підприємств. Так ч. 5 ст. 63 ГК України чітко визначає, що корпоративними, крім інших, є кооперативні підприємства.

Скаржник зазначає, що особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію». За змістом ст.ст. 2, 6, 9 Закону України «Про кооперацію» корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи (корпоративного підприємства) разом з іншими учасниками (засновниками, акціонерами, членами) має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами, а правовідносини, що виникають у процесі реалізації таких прав, є корпоративними.

Саме такий критерій, як вважає апелянт, має бути взятий в основу визначення наявності чи відсутності спорів, що виникають з корпоративних відносин, розгляд яких відповідно до ст. 20 ГПК України віднесено до юрисдикції господарських судів.

Посилаючись на приписи ст. 12 Закону України «Про кооперацію» апелянт відзначає, що члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

З огляду на вищевикладене скаржник вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, яка перешкоджає подальшому розгляду справи, є незаконною і на підставі ч. 3 ст. 273, п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підлягає скасуванню з переданням позовної заяви на розгляд суду першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 р. (колегія суддів у складі головуючого судді Мишкіної М.А., суддів Бєляновського В.В., Богатиря К.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського Миколаївської області від 05 червня 2019 року у справі №915/1514/19.

Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ "Перехідні положення" ГПК України, підпунктів 2.3.17, 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/1514/19 у зв`язку із перебуванням головуючого судді Мишкіної М.А. та судді Богатиря К.В. у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2019 р. для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського Миколаївської області від 05 червня 2019 року у справі №915/1514/19 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 р. прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського Миколаївської області від 05 червня 2019 року у справі №915/1514/19 до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В., призначено справу до розгляду на 07.08.2019 р.

У судове засідання від 07.08.2019 представники учасників справи не з`явились, при цьому у суду були відсутні відомості щодо їх належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на що та з метою забезпечення права учасників справи на участь у судовому засіданні, яке у даному випадку є вищим ані ж дотримання строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, враховуючи перебування головуючого судді та судді-члена колегії у відпустці, колегія суддів визнала за можливе вийти за межі встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України тридцятиденного строку для розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року та відкласти розгляд справи №915/1514/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на 09.09.2019.

Відповідно до підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XІ "Перехідні положення" ГПК України, підпунктів 2.3.17, 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016 року, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/1514/19 у зв`язку із перебуванням судді Бєляновського В.В. у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2019 р. для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року у справі №915/1514/19 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Богатиря К.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року у справі №915/1514/19 прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Богатиря К.В.

У судове засідання від 09.09.2019 представники учасників справи не з`явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому 03.09.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано повідомлення від Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит" в якому представник відповідача повідомляє, що 09.09.2019 перебуватиме на лікарняному та не зможе прийняти участь у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконним та недійсним рішення Загальних зборів Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит", оформлене Протоколом Загальних зборів кооперативу від 29.11.2015, в частині виключення з членів кооперативу особи, за якою закріплено гаражне місце №40, яким є ОСОБА_1 , підставою позову є прийняття рішення з порушенням норм Закону України «Про кооперацію» та позбавленням позивача взяти участь у зборах на яких його було виключено із членів кооперативу.

За приписами ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

У відповідності до приписів ст. 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з ст. 55 ГК України господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 3 ГК України господарською діяльністю вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети.

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

У відповідності до приписів ст. 94 ГК України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів.

Для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси.

Джерелами формування майна кооперативу є:вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством.

Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу (стаття 19 Закону України «Про кооперацію»).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

З матеріалів справи вбачається, що Обслуговуючий автогаражний кооператив "Щит" є юридичною особою з моменту державної реєстрації за законодавством України, в своїй роботі керується чинним законодавством та статутом. Має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в банківських установах, круглу печатку та штамп зі своїм повним найменуванням, фірмовий бланк (п.1 Статуту Обслуговуючого автогаражного кооперативу "Щит").

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

У відповідності до положень ст.ст. 2, 6, 9 Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

За приписами ст.ст. 2, 23 Закону України «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку.

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18.

Відтак, спір відносно прийнятого рішення між обслуговуючим кооперативом та членом кооперативу виник із корпоративних відносин, а тому підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загальних судів у порядку цивільного судочинства та необґрунтовано відмовив позивачеві у відкритті провадження у справі.

Отже, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05 червня 2019 року у справі №915/1514/19 слід скасувати та направити справу №915/1514/19 до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2019 р. у справі №915/1514/19 скасувати.

Справу №915/1514/19 направити до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.09.2019 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Лавриненко Л.В.