ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.09.2019 Справа № 910/6912/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Дім на Михайлівській, м. Київ

до відповідача: Акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО'', м. Курахове Донецької області

про стягнення суми передоплати вартості непоставленої теплової енергії у розмірі 76 702,57 грн.,

без виклику сторін

Товариство з обмеженою відповідальністю Дім на Михайлівській, м. Київ звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО'', м. Курахове Донецької області про стягнення суми передоплати вартості непоставленої теплової енергії у розмірі 76 702,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неповернення відповідачем передплати за непоставлену теплову енергію за договором на постачання теплової енергії № 1533052 від 24.04.2009р. у розмірі 76 702,57 грн., зобов`язання за яким припинені.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 275, 276 Господарського кодексу України, ст.ст. 626, 627, 628, 693, 714 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 7, 129, 162, 163, 164, 171 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дім на Михайлівській, м. Київ до Акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО'', м. Курахове Донецької області про стягнення суми передоплати вартості непоставленої теплової енергії у розмірі 76 702,57 грн. надіслано за встановленою підсудністю до Господарського суду Донецької області.

24 червня 2019 року матеріали справи №910/6912/19 надійшли до господарського суду Донецької області.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №910/6912/19 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.07.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дім на Михайлівській, м. Київ залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.07.2019р. справа №910/6912/19 прийнята до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначений на 12.08.2019 року. Встановлено відповідачу строк для подачі заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до 26.07.2019р. та строк для подачі відзиву на позов та заперечень на відповіді позивача на відзив до 12.08.2019р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.08.2019р., в порядку ст.216 ГПК України, відкладено розгляд справи на 11.09.2019р.

23 липня 2019 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив б/н від 21.08.2019р. на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами наявності переплати у розмірі 76 702,57 грн. Крім того, відповідачем зазначено, що з наданих позивачем до позову первинних документів вбачається надання відповідачем послуг на загальну суду 212 759,09 грн. тоді як матеріали справи містять докази оплати таких послуг лише у розмірі 192 670,49 грн. Також, відповідачем зазначено, що акт звіряння розрахунків, наданий позивачем, не є зведеним обліковим документом у сфері бухгалтерського обліку та звітності, а є лише технічним (фіксуючим) документом, отже останній не може слугувати доказом наявності переплати з боку позивача у розмірі 76 702,57 грн.

Суд, в порядку ч.2 та ч.8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами і письмовими поясненнями, викладеними у заявах по суті справи, без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2009 року між Акціонерним товариством Київенерго (далі Енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю Дім на Міхайлівській (далі Абонент) укладено договір на постачання теплової енергії №1523052, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором (п.1.1.).

Згідно п.2.2.1 договору енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п.2.3.1 договору абонент зобов`язується додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначенні у додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

В додатку №4 до договору сторони передбачили порядок розрахунків за теплову енергію.

Абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України Про заставу, як засіб гарантії спожитої теплової енергії (п.2 додатку №4 до договору).

Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у Центрі обслуговування клієнтів за адресою: вул. Жилянська, буд.63, розрахункова група, тел. 287-77-89 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ) (п.5 додатку №4 до договору).

Відповідно до п.8.1 договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2019 року.

Договір припиняє свою дію в випадках: закінчення строку на який він був укладений; прийняття рішення господарським судом; передбачених п.6.4.1.договору; ліквідації сторін (п.8.2 договору).

Даний договір та додатки до нього підписані сторонами у встановленому законодавством порядку.

На виконання умов договору на постачання теплової енергії №1523052 від 24.04.2009р., позивачем з метою отримання теплової енергії перераховано на рахунок відповідача передплату у розмірі 192 670,49 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №200 від 02.11.2017р. на суму 35 000,00 грн., №274 від 28.11.2017р. на суму 85 000,00 грн., №324 від 27.12.2017р. на суму 42 670,49 грн., №357 від 17.01.2018р. на суму 30 000,00 грн., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.27-30).

На підтвердження обсягу та вартості спожитої теплової енергії за період з листопада 2017р. по травень2018р., позивачем додано до матеріалів справи акти приймання-передавання товарної продукції: №11/2017-1533052 за листопад 2017 р. на суму 18 653,62грн., №12/2017-1533052 за грудень 2017 року на суму 43 204,03 грн., №1/2018-1533052 за січень 2018 року на суму 41 342,86 грн., №2/2018-1533052 за лютий 2018 року на суму 38 845,61 грн., №3/2018-1533052 за березень 2018 року на суму 51 351,79 грн., №4/2018-1533052 за квітень 2018 року на суму 19 032,16 грн., №5/2018-1533052 за травень 2018 року на суму 329,02 грн., на загальну суму 212 759,09 грн. (а.с.33-39).

31.05.2018р. між сторонами складено та підписано акт звіряння розрахунків за теплову енергію за договором №1533052 від 24.04.2009р., відповідно до якого станом на 01.06.2018 сальдо розрахунків за теплову енергію на користь позивача склало 142874,83грн. (а.с.32).

01 червня 2018 року, у зв`язку з припиненням 30.04.2018 дії Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27.09.2001, укладеної між Київської міською державної адміністрацією та ПАТ Київенерго, та керуючись ст.652 Цивільного кодексу України, сторони уклали додаткову угоду про розірвання з 30.04.2018р. договору №1533052 від 24.04.2009р., у в`язку з чим з вказаної дати припиняються зобов`язання енергопостачальної організації перед абонентом щодо здійснення постачання теплової енергії, а грошові зобов`язання абонента, що виникли за договором та залишилися невиконаними на дату підписання цієї угоди, підлягають виконанню до 25.05.2018.

Згідно з п.2 додаткової угоди ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами.

Листами №64 від 25.06.2018р., №68 від 27.06.2018р. та №86 від 03.08.2018р. позивач звернувся до відповідача з проханням повернути попередньо сплачені кошти у розмірі 76 702,57 грн. у в`язку з розірванням спірного договору.

03.10.2018 року позивач листом претензією №100 звернувся до відповідача з вимогою повернути до 30.10.2018р. невикористану передоплату у розмірі 77 031,59 грн. (а.с.43).

Посилаючись на неповернення відповідачем передплати за теплову енергію за договором на постачання теплової енергії № 1533052 від 24.04.2009р. у розмірі 76 702,57грн., позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Укладений договір на постачання теплової енергії № 1533052 від 24.04.2009р. за своєю правовою природою є договором про надання житлово-комунальних послуг, що є належною підставою для виникнення у його сторін зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за період з листопада 2017р. по травень 2018р. надані послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 212 759,09 грн., що підтверджується актами приймання-передавання товарної продукції №11/2017-1533052, №12/2017-1533052, №1/2018-1533052, №2/2018-1533052, №3/2018-1533052, №4/2018-1533052, №5/2018-1533052.

Частиною 1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст.653 ЦК України).

Як вже зазначалось вище, додатковою угодою від 01.06.2018р. сторони дійшли згоди розірвати договір №1533052 від 24.04.2009р. з 30.04.2018р.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За приписами частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом, позивачем здійснено передплату у розмірі 192 670,49 грн., згідно наданих до суду платіжних доручень №200 від 02.11.2017р., №274 від 28.11.2017р., №324 від 27.12.2017р., №357 від 17.01.2018р., тоді як відповідачем за період з листопада 2017р. по травень 2018р. надані послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 212 759,09 грн., тобто з наданих позивачем до суду доказів не вбачається переплати вартості непоставленої теплової енергії у розмірі 76 702,57 грн.

Згідно з вимогами частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до статті 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ч.1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1ст.79 ГПК України).

Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпункт 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - Положення) визначає, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату здійснення спірної поставки товару, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, без наявності первинних бухгалтерських облікових документів, надання яких в силу ст.76 ГПК України покладено на позивача, неможливо встановити наявність переплати у заявленому позивачем розмірі та з якого моменту остання утворилась.

Однак, позивачем, всупереч вимогам ч.3 ст.13 ГПК України, не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог в частині стягнення суми передоплати вартості непоставленої теплової енергії у розмірі 76 702,57 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків, наданий позивачем в підтвердження своїх вимог (а.с.32), у сфері бухгалтерського обліку та звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємства та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг, оскільки не є первинним бухгалтерським документом.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18 та постанові Верховного Суду від 18.04.2019р. у справі №910/493/18.

У відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Дім на Михайлівській, м. Київ до Акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО'', м. Курахове Донецької області про стягнення суми передоплати вартості непоставленої теплової енергії у розмірі 76 702,57 грн. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 11.09.2019 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/