ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2019 р. Справа №914/2208/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Бісковицької сільської ради б/н від 20.06.2019 (вх. №01-05/2355/19 від 25.06.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.05.2019 (суддя Кітаєва С.Б., повний текст рішення складено 06.06.2019)

у справі № 914/2208/18

за позовом: Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, с.Бісковичі Самбірського району Львівської області

до відповідача-1: Самбірської міської ради Львівської області, м.Самбір Львівської області

до відповідача-2: Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області, с.Бабина Самбірського району Львівської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Державне підприємство Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, м.Львів

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області, м.Львів

про зобов`язання Самбірської міської ради Львівської області та Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області здійснити погодження межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області на Актах узгодження проектованої межі с.Рудня, що є складовим Проекту землеустрою щодо зміни межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області.

за участю представників:

від Бісковицької сільської ради: Остапик О.І. представник

інші учасники: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.05.2019 у справі №914/2208/18 в позові Бісковицької сільської ради відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області у даній справі скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду та ухвалити нове, яким зобов`язати Бабинську сільську раду Самбірського району Львівської області, Самбірську міську раду Львівської області здійснити погодження межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району на актах узгодження проектованої межі с. Рудня, що є складовими Проекту землеустрою щодо зміни межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області. Судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2019 справу № 914/2208/18 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 14.08.2019.

12.08.2019 на адресу суду від Бабинської сільської ради поступив відзив на апеляційну скаргу №949/07-47 від 08.08.2019 (вх. №01-04/5054/19 від 12.08.2019), в якому відповідач 2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 04.09.2019.

04.09.2019 на адресу суду надійшов відзив Самбірської міської ради, в якому в якому відповідач 1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні 04.09.2019 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримала, просила рішення Господарського суду Львівської області від 23.05.2019 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином та завчасно повідомлені про час та місце судового засідання.

Неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на належне повідомлення сторін, завчасне подання відповідачами у справі відзивів на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення скаржника, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Короткий зміст позовних вимог, правових позицій сторін.

Позов заявлено Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області до відповідача-1 - Самбірської міської ради Львівської області та до відповідача-2 - Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області, про зобов`язання Самбірської міської ради Львівської області та Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області здійснити погодження межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області на Актах узгодження проектованої межі с.Рудня, що є складовим Проекту землеустрою щодо зміни межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив наступне.

Бісковицька сільська рада здійснює розробку Проекту землеустрою щодо зміни межі села Рудня Бісковицької сільської ради Львівської області з метою затвердження меж с.Рудня. Причиною затвердження меж с. Рудня є передача у 2006 році із земель Бабинської сільської ради до земель с. Рудня Бісковицької сільської ради земель колишньої Самбірської ткацько-прядильної фабрики.

Відповідно до листа Відділу містобудування та архітектури Самбірської районного державної адміністрації від 19 грудня 2016р. № 4/1 Відділ містобудування та архітектури Самбірської районної державної адміністрації погодив розроблення Проекту Землеустрою щодо зміни меж с. Рудня. Відповідно до погодження Самбірської районної ради від 24.03.2016 №03/26-167/1 комісія районної ради не заперечувала провести зміни меж с. Рудня Бісковицької сільської ради.

Бісковицька сільська рада неодноразово зверталася до Бабинської сільської ради та Самбірської міської ради щодо погодження межі населеного пункту с. Рудня, у яких просила погодити Акти узгодження межі с. Рудня Бісковицької сільської ради, однак звернення залишились без відповіді, а межі с. Рудня до цього часу не погоджені ні Бабинською сільською радою, ні Самбірською міською радою, і, як наслідок, Проект землеустрою щодо зміни межі с. Рудня Бісковицької сільської ради Львівської області не зможе отримати висновку державної експертизи землевпорядної документації. Позивач вважає, що відсутність погодження Бабинською сільською радою та Самбірською міською радою меж м. Рудня згідно Актів узгодження меж проектованої межі с. Рудня є необґрунтованим та порушує права Бісковицької сільської ради.

Самбірська міська рада Львівської області, як відповідач 1, позов заперечує з тих підстав, що на даний час міська рада не може проводити погодження межі села Рудня, оскільки межа міста Самбір не встановлена і на замовлення міської ради виконуються роботи щодо відновлення (встановлення та винос в натуру) межі міста Самбір Львівської області, після здійснення цих заходів Самбірською міською радою Львівської області буде вирішуватися питання щодо погодження межі села Рудня з іншими власниками сусідніх земельних ділянок, а саме: Бісковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області та Бабинською сільською радою Львівської області. Також відповідач 1 вважає, що суд позбавлений можливості зобов`язувати колегіальний орган (Самбірську міську раду Львівської області) погодити межу села Рудня, оскільки відповідно до чинного законодавства України, суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування. Окрім того, звернення із позовом до Самбірської міської ради Львівської області та Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області про зобов`язання здійснити погодження межі села Рудня, є передчасним, так як земельні спори щодо встановлення меж районів, міст, сіл, селищ спочатку вирішуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин - Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру. До того є відповідачем 1 не порушено права позивача чи його законні інтереси, а тому обраний останнім спосіб захисту не є ефективним.

Бабинська сільська рада, як відповідач 2, позов заперечує з тих підстав, що Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області без рішення районної ради розробила на своє замовлення проект по зміні меж населеного пункту с.Рудня, змінивши без будь яких дозволів та погоджень межі Бабинської сільської ради Самбірського району та межі міста Самбора, хоча межі міст змінюються відповідно за рішенням Верховної Ради України за погодженням КМУ. При виготовленні проекту по зміні меж Бісковицька сільська рада включила в межі населеного пункту с.Рудня земельні ділянки державної форми власності, фактично змінивши форму власності даних ділянок без дотримання будь яких чинних законів.

На переконання відповідача 2 суд не може зобов`язати Бабинську сільську раду Самбірського району Львівської області віддати частину території Бабинської сільської ради в підпорядкування Бісковицької сільської ради, оскільки не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування. Крім того, Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області не зверталась до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру або до її структурних підрозділів. Відповідач 2 вважає позов позивача передчасним, так як земельні спори щодо встановлення меж земельних ділянок за межами населених пунктів вирішуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Вважає, що позивачем не доведено порушення відповідачами його (позивача) прав чи законних інтересів.

Третя особа 1 на стороні відповідача 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державне підприємство Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, не скористалось правом подати пояснення щодо позову.

Третя особа 2 на стороні відповідача 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області, проти позову заперечує, зазначає, що передумовою звернення до суду із вимогами зобов`язання Бабинську сільську раду та Самбірську міську раду здійснити погодження межі с. Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району на Актах узгодження проектованої межі с.Рудня є дотримання визначеного ст.158-159 Земельного кодексу України досудового порядку врегулювання спору. З врахуванням того, що станом на даний час Державним підприємством Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою здійснюються землевпорядні роботи по відновленню (встановлення та винос в натурі) межі м. Самбора, а також зважаючи на інформацію про те, що під час проведення геодезичних робіт виявлено розбіжності щодо окружних меж м. Самбора з прилеглими сільськими радами, третя особа вважає за доцільне, з метою уникнення в подальшому технічних помилок у Державному земельному кадастрі, завершити роботи по відновленню та виносу меж м. Самбора після чого, зважаючи на картографічні документи, вирішити питання про погодження Актів узгодження проектованої межі с. Рудня. Крім того, стосовно вимоги позивача, третя особа зазначає, що за своєю правовою природою повноваження відповідачів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.05.2019 у позові відмовлено повністю, судові витрати залишено за позивачем.

При ухваленні рішення місцевий господарський суд виходив з наступного.

У відповідачів відсутні законні підстави для внесення питання на сесії рад та прийняття рішення щодо погодження меж с. Рудня Бісковицької сільської ради, оскільки у відповідності до п. е-1 ст. 10 Земельного кодексу України Самбірська районна рада не прийняла рішення щодо встановлення (зміни) меж с. Рудня.

Позов Бісковицької сільської ради стосується погодження меж земельних ділянок за межами населених пунктів, оскільки предметом позову є здійснення погодження меж с.Рудня, яке належить до підпорядкування Бабинської сільської ради (Самбірський район) та знаходяться за межами населеного пункту. Однак, Бісковицька сільська рада не подавала заяви до центрального органу виконаквчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Таким чином, звернення Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про зобов`язання Самбірську міську раду Львівської області та Бабинську сільську раду Самбірського району Львівської області здійснити погодження межі села Рудня, є передчасним, так як відповідно до ч.4 ст.158 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, а тому дане питання первинно повинно бути вирішено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Матеріалами справи підтверджується, що на даний час Самбірська міська рада Львівської області не може проводити погодження межі села Рудня, оскільки межа міста Самбір не встановлена.

Погодження меж земельної ділянки полягає у тому, щоб суміжному землекористувачеві було запропоновано підписати відповідний акт. Не погодження меж земельної ділянки є формою реалізації прав відповідача. Тобто, у разі відмови від підписання акта, орган, уповноважений вирішувати питання про встановлення меж адміністративно-територіальних одиниць виходить не з самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів такої відмови.

Отже, підписання акта погодження меж (акта прийому-передачі межових знаків) самостійного значення не має, і воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, а мотивована відмова відповідачів від підписання акта погодження меж земельної ділянки (акта прийому-передачі межових знаків) не порушує права позивача.

Відповідно до ст. 175 ЗК України межі адміністративно-територіальних одиниць встановлюються в порядку та відповідно до закону.

Загальним у встановленні меж будь-якого адміністративно-територіального утворення є визначення меж за проектами землеустрою (ч. 2 ст. 173 ЗК України). Після розробки проекту землеустрою сіл, селищ, які входять до складу району, він підлягає державній землевпорядній експертизі (ст. 9 ЗУ Про державну експертизу землевпорядної документації) та затвердженню відповідною районною радою відповідно до повноважень, визначених ст. 174 ЗК України.

Таким чином, питання про обґрунтованість мотивів відмови у погодженні меж земельної ділянки з боку відповідачів має розглядатися і вирішуватися районною радою при розгляді нею технічної документації із землеустрою щодо встановлення (зміни) меж Бісковицької сільської ради, рішення якої за результатами такого розгляду буде породжувати певні правові наслідки для позивача та відповідачів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у чинному законодавстві, що регулює земельні відносини, обов`язку землекористувача з надання згоди на погодження меж та/або порядку примусового погодження меж суміжних користувачів земельних ділянок, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів здійснити погодження межі села Рудня Бісковицької сільської ради на Актах узгодження проектованої межі с.Рудня, місцевий господарський суд зазначив, що не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вказане є втручанням в дискреційні повноваження відповідачів.

Вимоги та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 23.05.2019 та ухвалити нове рішення, відповідно до якого зобов`язати Бабинську сільську раду Самбірського району Львівської області, Самбірську міську раду Львівської області здійснити погодження межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району на Актах узгодження проектованої межі с. Рудня, що є складовими Проекту землеустрою щодо зміни межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області; судові витрати покласти на відповідачів.

Скаржник вважає рішення господарського суду незаконним та необґрунтованим з наступних підстав.

Проект землеустрою щодо зміни межі села Рудня Бісковицької сільської ради Львівської області складений у відповідності до вимог чинного законодавства.

Докази, наявні в матеріалах справи підтверджують, що Бабинська сільська рада, а також Самбірська районна рада погодили зміни меж с. Рудня та включення 37,0 га із земель Бабинської сільської ради до земель с. Рудня Бісковицької сільської ради, а висновок суду в оскаржуваному рішенні про те, що при виготовленні Генерального плану с. Рудня Бабинська сільська рада не погоджувала перспективну межу с. Рудня, яка у подальшому була відображена в проекті по зміні меж населеного пункту с. Рудня є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

На підставі Генерального плану с. Рудня було розроблено «Проект землеустрою щодо зміни меж с. Рудня Бісковицької сільської ради Львівської області», згідно з яким передбачається зміна меж с. Рудня до 86,24 га, зокрема, включення у межі с.Рудня 59,1172 га, з яких 29,7692 га із земель Бісковицької сільської ради, 29,2880 га із земель Бабинської сільської ради. З цих підстав посилання суду першої інстанції на те, що в проекті по зміні межі населеного пункту с.Рудня передбачено включити за рахунок території Бабинської сільської ради території площею 49,55 га не відповідає дійсності та не підтверджується доказами, наявними у справі.

Проект землеустрою щодо встановлення меж с.Рудня на даний момент не в повній мірі відповідає вимогам законодавства (відсутні погодження на Актах узгодження проектної межі суміжних землекористувачів) та з вказаних підстав не зможе пройти обов`язкову для проектів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці державну експертизу землевпорядної документації, що порушує права Бісковицької сільської ради. Цим спростовуються посилання суду в оскаржуваному рішенні на те, що мотивована відмова відповідачів від підписання акта погодження меж земельної ділянки не порушує права позивача, оскільки підписання акта погодження меж самостійного значення не має, і не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку.

Посилання суду на те, що у відповідачів відсутні законні підстави для внесення питання на сесії рад та прийняття рішення щодо погодження меж с. Рудня Бісковицької сільської ради, оскільки у відповідності до п. е-1 ст. 10 Земельного кодексу України Самбірська районна рада не прийняла рішення щодо встановлення (зміни) меж с. Рудня, суперечать вимогам законодавства, оскільки рішення Самбірської районної ради про затвердження проекту землеустрою є завершальним етапом встановлення межі с. Рудня і йому передують погодження суміжних землекористувачів і землевпорядна експертиза.

Оскільки Проект землеустрою ще не сформований, не пройшов державної землевпорядної експертизи, позивач не звертався у порядку с.174 із поданням до самбірської районної ради.

Село Рудня є сільським населеним пунктом, тому спори щодо меж підлягають розгляду в судовому порядку, а не органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відтак посилання на вимоги ст. 159 щодо необхідності розгляду спору щодо меж с. Рудня центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин є безпідставним.

Позовна вимога, що містить зобов`язання Самбірської міської ради Львівської області та Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області здійснити погодження межі села Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області не порушує дискреційних повноважень органів місцевого самоврядування, оскільки процедура погодження органами місцевого самоврядування здійснюється шляхом винесення питання на сесію та прийняття рішення сесії органу місцевого самоврядування.

Також в судовому засіданні 04.09.2019 представник скаржника усно зазначила, що відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці підлягає погодженню органами місцевого самоврядування. Слово «підлягає» більше відповідає змісту «має», «повинно», і не містить простору для вибору варіантів прийняття рішення, тому дискреційні повноваження тут відсутні.

Посилання суду на те, що на даний час Самбірська міська рада не може провадити погодження села Рудня, оскільки межа міста Самбір не встановлена є необґрунтованим та не відповідає чинному законодавству, оскільки межа міста Самбір згідно з Генпланом 1976 року жодним чином не зачіпає села Рудня.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Бісковицька сільська рада здійснює розробку Проекту землеустрою щодо зміни межі села Рудня Бісковицької сільської ради Львівської області з метою затвердження меж с.Рудня. Причиною затвердження меж с. Рудня є передача у 2006 році із земель Бабинської сільської ради до земель с. Рудня Бісковицької сільської ради земель колишньої Самбірської ткацько-прядильної фабрики.

При виготовленні Генерального плану с.Рудня (Бісковицька сільська рада) Бабинська сільська рада не погоджувала перспективну межу с.Рудня, яка у подальшому була відображена в проекті по зміні меж населеного пункту с.Рудня. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.

Як встановлено, в проекті по зміні межі населеного пункту с.Рудня передбачено включити за рахунок території Бабинської сільської ради території площею 49,55 га.

Відповідно до постанови Самбірського міськрайонного суду від 14.06.2007 (справа №2-ак 165/2007) вилучено земельну ділянку площею 22,35 га (територія прядильно-ткацької фабрики) території Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області, включивши її в межі с.Рудня Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, змінено цільове призначення земельної ділянки площею 22,35 га із земель промисловості на землі громадської та житлової забудови. Однак, в територію площею 49,55 га входять земельні ділянки за межами населених пунктів приватної власності та державної форми власності.

З протоколу №21 від 06.06.2018 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, планування територій, розвитку села та агропромислового комплексу про розгляд питання щодо погодження проекту землеустрою по зміні меж с. Рудня вбачається, що постійна комісія не прийняла жодного рішення і відповідне рішення Самбірської районної ради не приймалося.

На даний час Самбірська міська рада Львівської області не може проводити погодження межі села Рудня, оскільки межа міста Самбір не встановлена.

Самбірська міська рада замовила роботи щодо відновлення (встановлення та винос в натуру) межі м. Самбір, Львівської області.

Згідно листа-відповіді виконавчого комітету Самбірської міської ради від 04.08.2017 року № 2/19-15/562-1138/1-6 на звернення голови Бісковицької ОТГ Андрущенка В.П. щодо погодження акту узгодження меж проектованої межі с. Рудня, виконавчий комітет Самбірської міської ради повідомив, що на даний час укладена угода з ДП Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою. В ході виконання цієї угоди виявлено розбіжності щодо окружних меж м. Самбора з прилеглими сільськими радами. Внаслідок цього буде проведено виконання робіт по відновленню (встановленню) та виносу в натуру меж м. Самбора. Після завершення даних робіт буде розглянуто питання щодо погодження меж м. Самбора з суміжними землекористувачами, про що Бісковицьку сільську раду Самбірського району Львівської області буде повідомлено.

Як вбачається з листа-відповіді виконавчого комітету Самбірської міської ради від 15.09.2017 року № 2/19-11/621-1339/3-6 на звернення голови Бісковицької ОТГ Андрущенка В.П. щодо надання координат межі м. Самбора зі сторони с. Рудня, виконавчий комітет Самбірської міської ради повідомив, що на даний час укладена угода з ДП Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою. Згідно кошторису, що є додатком № 2 до даного договору, виконавці робіт повинні встановити межі землекористування міста, закласти межові знаки, та надати їх координати, вирахувані GPS методом. Після завершення даних робіт відповідні координати будуть надані згідно чинного законодавства.

Крім цього, 27.08.2018 між Державним підприємством Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою (виконавець) та Самбірською міською радою Львівської області (замовник) укладено договір № 297, відповідно до якого виконавець зобов`язується виконати роботи: відновлення (встановлення та винос в натуру) межі м. Самбір Самбірського району Львівської області, а замовник зобов`язується прийняти від виконавця виконані роботи і оплатити їх.

Згідно з Публічною кадастровою картою України території з кодом адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ): належать до підпорядкування Бабинської сільської ради (Самбірський район) та знаходяться за межами населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів така заява щодо врегулювання земельного спору не подавалась позивачем до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши думку скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 173 Земельного кодексу України межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.

Згідно ч.1 ст.174 Земельного кодексу України рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймаються Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України.

Відповідно ж до ч.2 ст.174 Земельного кодексу України рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Статтею 46 Закону України Про землеустрій передбачено, що для встановлення або зміни меж адміністративно-територіальних утворень розробляються проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж відповідних адміністративно-територіальних утворень.

Відповідно до статті 55 Закону України Про землеустрій встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно статті 46 Закону України Про землеустрій проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальної одиниці підлягає погодженню сільськими, селищними, міськими, районними радами, районними державними адміністраціями, за рахунок території яких планується здійснити розширення її меж.

Рішення про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальних одиниць є одночасно рішенням про затвердження проектів землеустрою щодо їх встановлення (зміни).

Відомості про встановлення (зміну) меж адміністративно-територіальних одиниць вносяться до Державного земельного кадастру. Відомості про встановлені (змінені) межі адміністративно-територіальних одиниць зазначаються у витязі з Державного земельного кадастру, який безоплатно видається відповідній сільській, селищній, міській, районній, обласній раді.

Зміна меж населених пунктів розробляється на основі генеральних планів розроблених та затверджених згідно чинного законодавства. Згідно п.п.6 п.7 ст.17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності проект генерального плану узгоджується з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад.

Згідно ст.117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішенням відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Згідно п. ї ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст.

Відповідно до п. е-1 ст. 10 Земельного кодексу України до повноважень районних рад у галузі земельних відносин на території району належить встановлення та зміна меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району.

Згідно ч. 2 ст. 174 Земельного кодексу України рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин правову позицію, викладену у Постановах ВГСУ №5011-9/11525-2012 від 11.06.2013 та №5009/4103/12 від 15.05.2013, постанові ВС від 28.03.2018 у справі № 681/1039/15-ц.

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ Про землеустрій межування земель - це комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних одиниць, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка.

Погодження меж земельної ділянки полягає у тому, щоб суміжному землекористувачеві було запропоновано підписати відповідний акт. Не погодження меж земельної ділянки є формою реалізації прав відповідача. Тобто, у разі відмови від підписання акта, орган, уповноважений вирішувати питання про встановлення меж адміністративно-територіальних одиниць виходить не з самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів такої відмови.

Отже, підписання акта погодження меж (акта прийому-передачі межових знаків) самостійного значення не має, і воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку. У випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж (акта прийому-передачі межових знаків) - слід вважати, що погодження меж відбулося. Таким чином мотивована відмова відповідачів від підписання акта погодження меж земельної ділянки (акта прийому-передачі межових знаків) не порушує права позивача.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 681/1039/15-ц, зазначено, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення компетентного органу незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Відповідно до ст. 175 ЗК України межі адміністративно-територіальних одиниць встановлюються в порядку та відповідно до закону.

Загальним у встановленні меж будь-якого адміністративно-територіального утворення є визначення меж за проектами землеустрою (ч. 2 ст. 173 ЗК України). Після розробки проекту землеустрою сіл, селищ, які входять до складу району, він підлягає державній землевпорядній експертизі (ст. 9 ЗУ Про державну експертизу землевпорядної документації) та затвердженню відповідною районною радою відповідно до повноважень, визначених ст. 174 ЗК України.

Таким чином, питання про обґрунтованість мотивів відмови у погодженні меж земельної ділянки з боку відповідачів має розглядатися і вирішуватися районною радою при розгляді нею технічної документації із землеустрою щодо встановлення (зміни) меж Бісковицької сільської ради, рішення якої за результатами такого розгляду буде породжувати певні правові наслідки для позивача та відповідачів.

Також, згідно з ч. 4 ст. 158 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів така заява не подавалась позивачем до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Щодо доводів апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що такі спростовуються матеріалами справи, а місцевий господарський суд повно та всебічно дослідив фактичні обставини.

Так, перевіривши обставини справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту погодження Бабинської сільською радою перспективних меж населеного пункту села Рудня.

Доводи апелянта на спростування того, що мотивована відмова відповідачів від підписання акта погодження меж земельної ділянки не порушує права позивача, також знаходять відповідь в рішенні суду першої інстанції, а саме, у висновку суду, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про відсутність у чинному законодавстві, що регулює земельні відносини, обов`язку землекористувача з надання згоди на погодження меж та/або порядку примусового погодження меж суміжних користувачів земельних ділянок.

Щодо доводів апелянта про відсутність взаємозв`язку між погодженням меж населеного пункту с.Рудня та здійсненням Самбірської міською радою заходів щодо встановлення меж міста Самбора, наведені спростовуються тим, що місто Самбір є суміжним органом місцевого самоврядування.

Щодо доводів апелянта про відсутність порушення дискреційних повноважень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що формулювання прохальної частини позовної заяви у вигляді зобов`язання погодити межі є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

Так, як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи органу місцевого самоврядування при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, існує можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

В разі задоволення позовної вимоги у вигляді зобов`язання органу місцевого самоврядування погодити межі адміністративно-територіальних одиниць, суд фактично приймає рішення, що виходить за межі правозастосування і підміняє собою орган, наділений державою відповідними правомочностями для прийняття певного рішення.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Бісковицької сільської ради б/н від 20.06.2019 (вх. №01-05/2355/19 від 25.06.2019) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.05.2019 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи №914/2208/18 повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 09.09.2019.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.