ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1696/19

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа" (08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 41-А)

до Фізичної особи-підприємця Умряєвої Альони Алієвни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 23926,22 грн. заборгованості за надану теплову енергію за договором № 421/75/1112 від 01.11.2012 р. на постачання та споживання теплової енергії,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Бориспільтепломережа" (далі - КП "Бориспільтепломережа", позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Умряєвої Альони Алієвни (далі - ФОП Умряєва А.А., відповідач) про стягнення 23926,22 грн. заборгованості за надану теплову енергію за договором № 421/75/1112 від 01.11.2012 р. на постачання та споживання теплової енергії.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 421/75/1112 від 01.11.2012 р. на постачання та споживання теплової енергії, згідно умов якого відповідачеві у жовтні 2018 року - квітні 2019 року було поставлено теплову енергію на загальну суму 23926,22 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт. Відповідно, у ФОП Умряєвої Альони Алієвни виник обов`язок зі сплати за теплову енергію. Проте, всупереч вимогам зазначеного договору, відповідачем не було здійснено розрахунок за теплову енергію у повному обсязі, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 23926,22 грн. заборгованості за теплову енергію за договором № 421/75/1112 від 01.11.2012 р. на постачання та споживання теплової енергії, і судові витрати покласти на відповідача.

Водночас, Комунальним підприємством теплових мереж "Бориспільтепломережа" у позовній заяві було заявлене клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену позивачем у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.07.2019 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 911/1696/19 постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено позивачу та відповідачу строк - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем відзиву на позов або будь-яких інших заперечень до справи чи пояснень подано не було.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.11.2012 р. між Комунальним підприємством теплових мереж "Бориспільтепломережа" (теплопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем Умряєвою Альоною Алієвною (споживач) був укладений договір № 421/75/1112 на постачання та споживання теплової енергії, відповідно до п. 1.1 якого теплопостачальна організація зобов`язалась надавати послуги з теплопостачання споживачу у вигляді теплової енергії, а споживач зобов`язалась прийняти та оплатити теплову енергію.

Згідно з п. 3.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

У відповідності з п. 3.2 договору розрахунки за спожиті послуги з теплопостачання проводяться за показниками теплового лічильника. При відсутності на об`єкті вузлу обліку теплової енергії, розрахунки за надані послуги по договору проводяться на підставі рахунка розрахунковим способом, який визначається кількістю фактично спожитої теплової енергії, згідно договірного навантаження, з урахуванням середньомісячної температури, відповідно до встановлених тарифів та акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) (далі акта).

Розрахунки з теплопостачальною організацією за використану теплову енергію проводяться у два етапи: авансовий платіж до 1 числа розрахункового місяця, у розмірі обов`язкового щомісячного платежу згідно додатку 3 до даного договору (п. 3.3 договору).

Пунктом 3.4 договору передбачено, що остаточний розрахунок за використану теплову енергію проводиться на протязі 3-х банківських днів з моменту отримання платіжних документів.

Умовами п. 3.6 договору визначено, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) споживач на протязі 5 днів з моменту отримання підписує і повертає теплопостачальній організації. Якщо на протязі встановленого строку акт здачі прийняття робіт (надання послуг) не повертається і не надається інформація щодо його заперечення, послуга вважається наданою та акт підписаним.

Цей договір набирає чинності з 01.11.2012 р. до 01.10.2013 р. (п. 9.1 договору).

Згідно з п. 9.2 договору при відсутності заперечень та зауважень щодо строку дії договору, договір вважається пролонгованим на наступні періоди.

Доказів щодо закінчення строку дії договору до матеріалів справи не надано.

КП "Бориспільтепломережа" та ФОП Умряєвою А.А. було підписано додаток № 1 до договору № 421/75/1112 від 01.11.2012 р., в якому було зазначено найменування об`єкту опалення та місце його знаходження, а саме - приміщення ательє по ремонту одягу на 1-му поверсі ж/б по вул. Головатого, 15, опалювальною площею 118,4 кв.м, адреса котельні: вул. К. Шлях, 39.

КП "Бориспільтепломережа" та ФОП Умряєвою А.А. було підписано додаток № 2 до договору № 421/75/1112 від 01.11.2012 р. щодо кількості та порядку постачання теплової енергії споживачу.

КП "Бориспільтепломережа" та ФОП Умряєвою А.А. було підписано додаток № 3 до договору № 421/75/1112 від 01.11.2012 р. щодо орієнтовної вартості теплової енергії, що постачається по місяцях.

Як слідує з матеріалів справи, позивач свої обов`язки за договором № 421/75/1112 від 01.11.2012 р. виконав належним чином.

Так, на виконання умов договору, позивачем були надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії загальною вартістю 23926,22 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів здачі-приймання робіт (надання послуг), у тому числі - № 00АВ-002007 від 31.10.2018 р. на суму 859,86 грн., № 00АВ-002225 від 30.11.2018 р. на суму 3993,48 грн., № 00АВ-002848 від 31.12.2018 р. на суму 5517,12 грн., № 00АВ-000057 від 31.01.2019 р. на суму 5742,24 грн., № 00АВ-000615 від 28.02.2019 р. на суму 4063,34 грн., № 00АВ-001026 від 31.03.2019 р. на суму 3047,98 грн., № 00АВ-001337 від 15.04.2019 р. на суму 702,20 грн., підписаних обома сторонами.

З метою оплати відповідачем вартості наданих за договором послуг позивачем було виставлено відповідні рахунки-фактури № 00АВ-001100 від 31.10.2018 р., № 00АВ-001218 від 30.11.2018 р., № 00АВ-001530 від 31.12.2018 р., № 00АВ-000027 від 31.01.2019 р., № 00АВ-000333 від 28.02.2019 р., № 00АВ-000536 від 31.03.2019 р., № 00АВ-000695 від 15.04.2019 р., які були отримані нарочно Умряєвою А.А. , про що свідчить її підпис на кожному рахунку-фактурі, крім рахунку за грудень 2018 року, який було отримано робітницею ОСОБА_3 , про що свідчить підпис вказаної особи на рахунку-фактурі № 00АВ-001530 від 31.12.2018 р.

Однак, в порушення своїх договірних зобов`язань, відповідач за отриману теплову енергію за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року станом на дату подання даного позову до суду не розрахувалась, а тому, за останньою рахується заборгованість у сумі 23926,22 грн., з вимогою про стягнення якої позивач і звернувся до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як слідує з матеріалів справи, станом на день прийняття рішення у справі відповідач відзиву на позов або доказів сплати заборгованості за отримані послуги з теплопостачання за договором № 421/75/1112 від 01.11.2012 р. не надала.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Оскільки розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то вимога про стягнення з відповідача 23926,22 грн. заборгованості за надані послуги підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа" у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Умряєвої Альони Алієвни ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа" (08301, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 41-А, код 13712452) 23926 (двадцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн. 22 коп. основного боргу, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складене 12.09.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна