УХВАЛА

02 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/1107/18

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В., Баранця О.М., Дроботової Т.Б., Катеринчук Л.Й., Пількова К.М., Ткача І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Академія)

на рішення господарського суду Київської області від 01.10.2018 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019

за позовом заступника керівника Києво-Святошинської міської прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України

до Академії та

університету Державної фіскальної служби України

про визнання недійсним договору та стягнення 2 880 516, 60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Академія звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення господарського суду Київської області від 01.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 у справі № 911/1107/18.

Ухвалою Верховного Суду від 22.07.2019 призначено розгляд касаційної скарги Академії на рішення господарського суду Київської області від 01.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 у справі №911/1107/18 на 14.08.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 14.08.2019 справу № 911/1107/18 з касаційною скаргою Академії на рішення господарського суду Київської області від 01.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка мотивована тим, що існують різні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладені у постановах від 09.07.2019 у справі № 911/1113/18, від 30.07.2019 у справі №911/1108/18, а також у постанові від 13.08.2019 у справі № 911/1109/18.

Так, у постанові від 09.07.2019 у справі № 911/1113/18 та у постанові від 30.07.2019 у справі № 911/1108/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заявлених позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України щодо визнання недійсними спірних договорів оренди та стягнення коштів в дохід держави, дійшов висновку, зокрема, про те, що судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що невчинення Державною фіскальною службою України (як органом уповноваженим державою здійснювати управління та контроль за ефективним використанням об`єктів державної власності та виділених установам, засновником яких вона є) заходів щодо оскарження спірних договорів оренди та стягнення в дохід державного бюджету коштів, які були сплачені на їх виконання, порушує економічні інтереси держави та потребувало вжиття заходів прокурорського реагування та погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які, врахувавши пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції, статті 23 Закон України "Про прокуратуру", а також рішення Європейського Суду з прав людини, дійшли висновку про те, що в даному випадку наявні підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати управління та контроль за ефективним використанням об`єктів державної власності.

Водночас у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 зі справи № 911/1109/18 зазначено, що судами попередніх інстанцій належним чином не досліджені обставини щодо дотримання прокурором процедури, встановленої частиною третьою та частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду прокурором з відповідним позовом, і що зазначені обставини підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті, та зазначено, що відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

Таким чином, прийняття рішення за касаційною скаргою у цій справі зумовить необхідність відступити від одного з висновків Верховного Суду, викладених у справах №№ 911/1108/18, 911/1113/18 чи у справі № 911/1109/18.

Частиною другою статті 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Дана справа має бути розглянута об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно з частиною другою статті 302 ГПК України.

У даній справі заступник керівника Києво-Святошинської міської прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Академії та Університету Державної фіскальної служби України про визнання недійсним договору та стягнення 2 880 516,60 грн. Отже, спір у даній справі пов`язаний з реалізацією прокурором повноважень згідно із статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема щодо представництва інтересів держави в суді.

Касаційним господарським судом з`ясовано, що судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановили ухвалу від 06.02.2019 у справі №587/430/16-ц за позовом Сумської місцевої прокуратури Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки про передачу справи № 587/430/16-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В ухвалі від 06.02.2019 у справі № 587/430/16-ц зазначено, що колегія суддів для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає, що необхідно відступити від висновку про застосування положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо правових підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, зробленого в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду, та що справа містить виключну правову проблему в застосуванні зазначеної норми права.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2019 справу № 587/430/16-ц прийнято та призначено до розгляду.

На дату постановлення даної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду зі справи № 587/430/16-ц. Тобто правовий висновок Великої Палати Верховного Суду з розгляду нею питання щодо участі прокурора в судовому процесі на час постановлення даної ухвали залишається невідомим. Водночас наявність такого висновку є необхідною з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною та є джерелом формування судової практики.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд вважає за необхідне зупинити провадження в даній справі № 911/1107/18 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц.

Керуючись пунктом 7 статті 228, статтями 233, 234, 235, 302 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Прийняти справу №911/1107/18 за касаційною скаргою Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду Київської області від 01.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 у справі № 911/1107/18 до розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Зупинити касаційне провадження у справі №911/1107/18 за касаційною скаргою Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду Київської області від 01.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 у справі №911/1107/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В. Селіваненко

Судді І. Булгакова

О. Баранець

Т. Дроботова

Л. Катеринчук

К. Пільков

І. Ткач