ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.09.2019 м. Ужгород Справа № 907/161/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В

розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА", с. Крупець Славутського району Хмельницької області до фермерського господарства "Зоряний п`ятачок", с. Барбово Мукачівського району про стягнення суми 5 474 707,59грн.

За участю представників:

Від позивача - не з`явився

Від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 5 474 707,59грн., у тому числі 3 378 512,08грн. заборгованості по оплаті вартості придбаної продукції, 122 934,65грн. інфляційних втрат, 37 021,57грн. три відсотки річних, 444 258,86грн. пені за несвоєчасний розрахунок та 1.491.980,43грн. штрафу, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 509, 525, 526, 599, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 198, 283 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у розгляді справи №907/161/19 та призначено підготовче засідання на 23.04.2019.

Ухвалою суду від 23.04.2019 відкладено підготовче засідання на 20.05.2019.

Ухвалою суду від 20.05.2019 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 10.06.2019.

Ухвалою суду від 10.06.2019 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.07.2019 року.

Ухвалою суду від 22.07.2019 розгляд справи по суті відкладено на 06.08.2019.

Ухвалою суду від 06.08.2019 відкладено розгляд справи по суті на 21.08.2019.

Позивач в засідання суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, подав клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Разом з тим, подав суду клопотання про оголошення перерви в засіданні суду з мотивів, зазначених у ньому.

Ухвалою суду від 21.08.2019 відкладено розгляд справи по суті на 03.09.2019 року.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та відповіді на відзив, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Пояснив, що на виконання укладеного з відповідачем договору поставки № ним було поставлено відповідачу товар. Посилаючись на те, що Відповідач у встановлений договором строк не здійснив оплату за поставлений товар у відповідності до умов договору, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором у сумі 5 474 707,59грн., у тому числі 3 378 512,08грн. заборгованості по оплаті вартості придбаної продукції, 122 934,65грн. інфляційних втрат, 37 021,57грн. три відсотки річних, 444 258,86грн. пені за несвоєчасний розрахунок та 1 491 980,43грн. штрафу,

Відповідач в поданому суду відзиві просить відмовити Позивачу в задоволенні позову в частині стягнення суми 1 491 980,43грн. штрафу, зазначаючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а їх одночасне застосування, суперечить ст. 61 Конституції України.

Окрім того, Відповідач зазначає, що встановленні Договором 15% щомісячного штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання є порушенням законодавчо встановленої заборони на збільшення неустойки.

Позивач у відповіді на відзив заперечує, проти доводів Відповідача, вважає їх необґрунтованими, посилаючись на постанову Верховного суду від 02.04.2019 року у справі №917/194/18.

27.08.2019 від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

03.09.2019 Відповідачем подано клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні, яке задоволенню не підлягає з огляду на строки розгляду справи по суті та відсутність подання відповідачем доказів в обгрунтування наявності підстав для відкладення розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 03.09.2019 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01. 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА» (надалі за текстом - «Позивач») та Фермерським господарством «Зоряний П`ятачок» (надалі за текстом - «Відповідач») було укладено Договір поставки №.

За умовами п. 1.1.1. Договору Продавець зобов`язується поставляти а Покупець приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів.

Відповідно до даного пункту Договору предметом постачання є насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.

Згідно п. 3.1. Договору поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (склад Продавця), якщо інше не передбачено в специфікації. Умови поставки викладаються у відповідності з вимогами ІНКОТЕРМС 2010, за виключенням тих особливостей, що притаманні зовнішньоекономічній діяльності.

За умовами п. 4.1. та п. 4.3. Номенклатура Товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до даного Договору. Якщо інші умови оплати не будуть погоджені Сторонами, Покупець зобов`язується оплатити вартість Товару не пізніше 31 жовтня 2018 року. Якщо в додатках до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2018 рік.

Специфікацією № від 28.02.2018 року на суму 189 000,00 гривень, що містять посилання на Договір, розділом «Деталі замовлення», передбачено, «строк оплати: підлягає оплаті 30 листопада».

Всі інші специфікації передбачають оплату 31 жовтня 2018.

Термін дії договору визначається п.9.6. Договору, за умови якого цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

У відповідності до п. 8.1. Договору: У разі несвоєчасної оплати вартості Товарів Покупцем відповідно до Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 статті 232 Господарського Кодексу України. Аналогічна відповідальність покладається на Покупця/3амовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі статті 5 Договору.

За умовами п. 8.2. Договору Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від суми прострочення за кожен 1 (один) повний місяць прострочення. Аналогічна відповідальність покладається на Покупця/3амовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі статті 5 Договору.

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи на виконання умов договору поставки товару позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар, що підтверджується видатковою накладної (далі - ВН) № від 06.08.2018 року на суму 25 633,08 гривень. ВН № від 16.07.2018 року на суму 32 516,02 гривень. ВН № від 18.06.2018 року на суму 12 559,76 гривень. ВН № від 30.07.2018 року на суму 10 570,16 гривень. ВН № від 08.06.2018 року на суму 168 766,62 гривень. ВН № від 18.05.2018 року на суму 21 666,36 гривень. ВН № від 15.05.2018 року на суму 10 811,77 гривень. ВН №20 від 15.05.2018 року на суму 445 255,76 гривень. ВН № від 03.05.2018 року на суму 145 329,24 гривень. ВН № від 24.04.2018 року на суму 972 352,45 гривень. ВН № від 28.02.2018 року на суму 518 823,28 гривень. ВН № від 12.04.2018 року на суму 168 378,26 гривень. ВН № від 28.02.2018 року на суму 856 849,32 гривень. ВН № від 28.02.2018 року на суму 189 000,00 гривень.

Усього було поставлено Товару по вказаним вище первинним документам на загальну суму 3 578 512,08 грн.

Матеріалами справи встановлено, що Відповідачем здійснювалась часткова оплата за поставлений товар, а саме: 12.11.2018 року в сумі 100 000,00 грн. та 15.11.2018 року також в сумі 100 000,00 грн.

В зв`язку з порушенням Відповідачем умов договору, в частині повної, та своєчасної оплати поставленого товару, Позивач звернувся до суду з метою стягнення суми боргу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір поставки товарів Договір поставки №, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України та параграфів 1 і 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений Позивачем товар на підставі Видаткової накладної (далі -ВН) № від 06.08.2018 року на суму 25 633,08 гривень. ВН № від 16.07.2018 року на суму 32 516,02 гривень. ВН № від 18.06.2018 року на суму 12 559,76 гривень. ВН № від 30.07.2018 року на суму 10 570,16 гривень. ВН № від 08.06.2018 року на суму 168 766,62 гривень. ВН № від 18.05.2018 року на суму 21 666,36 гривень. ВН № від 15.05.2018 року на суму 10 811,77 гривень. ВН №20 від 15.05.2018 року на суму 445 255,76 гривень. ВН № від 03.05.2018 року на суму 145 329,24 гривень. ВН № від 24.04.2018 року на суму 972 352,45 гривень. ВН № від 28.02.2018 року на суму 518 823,28 гривень. ВН № від 12.04.2018 року на суму 168 378,26 гривень. ВН № від 28.02.2018 року на суму 856 849,32 гривень. ВН № від 28.02.2018 року на суму 189 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно- розпорядчого документа на майно.

Умовами Договору сторони визначили порядок доставки та приймання товару. Згідно п. 3.1. Договору поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (склад Продавця), якщо інше не передбачено в специфікації. Умови поставки викладаються у відповідності з вимогами ІНКОТЕРМС 2010, за виключенням тих особливостей, що притаманні зовнішньоекономічній діяльності.

Пунктом 3.2. зокрема, передбачено, що Товар вважається переданим за кількістю та якістю (цілісність упаковки та інші видимі дефекти) за умови підписання товарно-транспортної (залізнично) накладної чи видаткової накладної Покупцем.

Згідно п. 4.1. зокрема передбачено, що Номенклатура Товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до даного Договору.

Таким чином, факт прийняття товару підтверджується видатковими накладними.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 4.3. Якщо інші умови оплати не будуть погоджені Сторонами, Покупець зобов`язується оплатити вартість Товару не пізніше 31 жовтня 2018 року. Якщо в додатках до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2018 рік.

Пунктом 9.6 Договору визначається Термін дії договору, згідно якого, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач звернувся до суду, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем, на підставі видаткових накладних товар, внаслідок чого у Фермерського господарства "Зоряний п`ятачок", виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3 378 512грн грн. 08коп.

Станом на день розгляду даної справи у відповідача рахується заборгованість у вищезазначеному розмірі. Вказана сума боргу є непогашена, відповідачем у встановленому законом порядку не спростована та не заперечена.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості у Відповідача та ним не надано суду жодних доказів у спростування цієї заборгованості перед Позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача в частині стягнення вартості неоплаченого товару в сумі 3 378 512грн грн. 08коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки, оскільки вартість отриманого товару відповідачем повністю не сплачена, що в свою чергу надає позивачеві право на нарахування відповідачеві відсотків річних, інфляційних нарахувань, та штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

З посиланням на приписи ст.ст.610, 625 Цивільного кодексу України та з огляду на прострочення відповідачем строку оплати за товар, позивачем, в силу положень п.п. 8.1. та 8.2. Договору заявлено також позовні вимоги про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати, що склала 444 258 грн. 86 коп., штрафу в розмірі 15 відсотків від суми прострочення за кожен повний місяць прострочення, що складає 1 491 980 грн. 43 коп. та три відсотки річних від простроченої суми, що складає 37 021грн. 57 коп., а також суму 122 934 грн. 65 коп. інфляційних нарахувань.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. З вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 8.1. Договору: У разі несвоєчасної оплати вартості Товарів Покупцем відповідно до Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 статті 232 Господарського Кодексу України.

За умовами п. 8.2. Договору Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від суми прострочення за кожен 1 (один) повний місяць прострочення.

З огляду на те, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати вартості продукції позивачу є доведеним, тобто мало місце порушення відповідачем строків оплати товару, встановлених в договорі, врахувавши те, що в договорі передбачено право позивача на нарахування штрафних санкцій (пені, штрафу), як захід відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу заявлені позивачем обґрунтовані та правомірні.

При цьому, твердження Відповідача, що штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а їх одночасне застосування, суперечить ст. 61 Конституції України, та те, що встановленні Договором 15% штрафу від суми прострочення за кожен повний місяць прострочення грошового зобов`язання є порушенням законодавчо встановленої заборони на збільшення неустойки, не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на таке.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України.

Отже, положення частини 6 статті 231 ГК України та статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" відноситься до нарахування пені, а не штрафу.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

У випадках порушення виконання господарських зобов`язань законодавчо не встановлено, для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, так як згідно зі ст. 549 ЦКУ пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГКУ - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 910/11944/18.

З огляду на наведене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої суми за кожен день прострочення оплати, що склала 444 258 грн. 86 коп., та штрафу в розмірі 15 відсотків від суми прострочення за кожен повний місяць прострочення, що складає 1 491 980 грн. 43 коп. у відповідно до пунктів 8.1 та 8.2. Договору підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 37 021 грн. 57 коп., а також суму 122 934 грн. 65 коп. інфляційних нарахувань.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку трьох відсотків річних, та інфляційних втрат на підставі вимог ст. 625 ЦК України вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА", с. Крупець Славутського району Хмельницької області до фермерського господарства "Зоряний п`ятачок", с. Барбово Мукачівського району про стягнення суми 5.474.707грн. 59 коп. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фермерського господарства «Зоряний п`ятачок», (Код , 89677, Закарпатська обл., Мукачівський район, с. Барбово буд. 170, корпус А) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА» (Код , 30068, Хмельницька обл., Славутський район, с. Крупець вул. Богдана Хмельницького буд. 43) суму 5 474 707 (П`ять мільйонів чотириста сімдесят чотири тисячі сімсот сім гривень) 59 коп. в т. ч. 3 378 512 (Три мільйони триста сімдесят вісім тисяч п`ятсот дванадцять гривень) 08 коп. заборгованості по оплаті вартості поставленого товару, а також суми 122 934 ( сто двадцять дві тисячі дев`ятсот тридцять чотири гривні) 65 коп. інфляційних нарахувань, 37 021 ( Тридцять сім тисяч двадцять одна гривня ) 57коп. три відсотки річних, 444 258 ( Чотириста сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім гривень) 86 коп. пені, та 1 491 980 (Один мільйон чотириста дев`яносто одна тисяча дев`ятсот вісімдесят гривень) 43 коп. штрафу, а також суму 82 120 (вісімдесят дві тисячі сто двадцять гривень) 62 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 11.09.2019.

Суддя О.Ф. Ремецькі