РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019Справа № 910/7598/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001"

про стягнення заборгованості у розмірі 96 600, 00 грн.

Представники:

від позивача: Голінний А.М.;

від відповідача: Медвєдєва А.І.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Родень-М" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 96 600, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № ДГ-0000291 купівлі-продажу від 09.07.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 у задоволенні заявленого у позовній заяві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" про відстрочення сплати судового збору - відмовлено. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" - залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Родень-М" строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду докази сплати судового збору у розмірі 1 921, 00 грн., а саме оригінал платіжного доручення про перерахування судового збору.

24.06.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

17.07.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що зобов`язання з поставки товару виконав у повному обсязі, відвантажив позивачеві КАС у кількості 29,940 т на суму 96 406, 80 грн. на підтвердження чого долучив до відзиву на позовну заяву видаткову накладну № РН-0000842 від 10.07.2014.

29.07.2019 позивач через відділ автоматизованого документообігу суду подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідачем не спростований факт непроведення поставки товару в період з 08.05.2019 по 13.05.2019. Крім того, позивач просить суд витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" оригінал видаткової накладної від 10.07.2014 № РН-0000842 та призначити судове засідання для розгляду даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15.08.2019. Зокрема, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" надати суду оригінал видаткової накладної № РН-0000842 від 10.07.2014 для огляду у судовому засіданні.

09.08.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав клопотання, в якому у зв`язку з перебуванням представника відповідача у відпустці, просить суд розглянути справи буз участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001".

Також, 09.08.2019 відповідач подав письмові пояснення, в яких зазначає, що Державною податковою інспекцією у м. Черкаси Головного управління ДФС у Черкаській області, була проведена планова виїзна перевірка відповідача, за результатами якої посадовими особами податкової міліції було відкрито кримінальне провадження № 00000072 від 18.06.2015 в рамках якого було вилучено документи в тому числі оригінал видаткової накладної, у зв`язку з чим відповідача не може надати суду оригінал видаткової накладної № РН-0000842 від 10.07.2014 для огляду у судовому засіданні.

13.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення позивача, в яких останній зазначає, що доказами вилучення документів при наданні тимчасового доступу до речей і документів є ухвала слідчого судді та опис оригіналів і копій документів. Крім того, позивач зазначає, що відсутній будь-який документ, який засвідчує факт знаходження станом на сьогоднішній день оригіналу вказаного документа в матеріалах кримінального провадження.

У судовому засіданні 15.08.2019 відповідач просив суд не розглядати у якості доказу копію видаткової накладної № РН-0000842 від 10.07.2014.

Також, у судовому засіданні 15.08.2019 оголошено перерву до 29.08.2019.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача повторно просив суд не розглядати у якості доказу копію видаткової накладної № РН-0000842 від 10.07.2014 та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.08.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Родень-М" (далі - покупець) укладено договір № ДГ-0000291 купівлі-продажу, умовами якого передбачено, що продавець поставляє, а покупець приймає мінеральні добрива. Кількість, ціна, строки та умови поставки кожної партії товару визначаються в додатках до даного договору, які є невід`ємною його частиною.

Повна вартість договору визначається на підставі цін, погоджених сторонами, в додатках до цього договору. Строки поставки обумовлюються окремо на кожну партію товару в додатках до даного договору (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, продавець бере на себе зобов`язання після підписання договору передати покупцю товар в строк не пізніше вказаного в додатках.

Згідно п. 2.2. договору, покупець бере на себе зобов`язання прийняти товар від продавця та здійснити оплату, в строк та в порядку, вказаному в додатках.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що покупець здійснює оплату вартості товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця, на підставі виставлених рахунків продавця, в строки та на умовах згідно додатків до даного договору.

Специфікацією № 1 від 09.07.2014, що є додатком № 1 до договору № ДГ-0000291 від 09.07.2014, сторони погодили товар, що поставляється за договором, а саме: найменування - КАС, тара - налив, кількість - 30, 00 т, сума з ПДВ 96 600, 00 грн.

Відповідно до п. 1 специфікації, покупець зобов`язується здійснити передоплату в розмірі 100 % від загальної вартості товару на протязі одного банківського дня з моменту укладення цієї специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору № ДГ-0000291 від 09.07.2014.

Специфікацією № 2 від 09.07.2014, що є додатком № 1 до договору № ДГ-0000291 від 09.07.2014, сторони погодили товар, що поставляється за договором, а саме: найменування - КАС, тара - налив, кількість - 7,40 т, сума з ПДВ 25 160 грн.

Згідно п. 1 специфікації, покупець зобов`язується здійснити передоплату в розмірі 100 % від загальної вартості товару на протязі одного банківського дня з моменту укладення цієї специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору № ДГ-0000291 від 09.07.2014.

Як зазначає позивач, останнім відповідно до специфікацій № 1 та № 2 від 09.07.2014, на підставі виставлених відповідачем рахунку - фактури № СФ-0000658 від 09.07.2014 на суму 96 600, 00 грн. та № СФ-0000716 від 22.07.2014 на суму 25 160, 00 грн., було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" в якості попередньої оплати 121 760, 00 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку за період з 19.03.2014 по 10.11.2016.

Проте, відповідач свої зобов`язання з поставки товару виконав частково, поставив позивачу товар на суму 25 160, 00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000879 від 22.07.2014, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств, внаслідок чого непоставленим залишився товар на суму 96 600, 00 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялась вимога № 925/1499/17/379 від 03.05.2019, в якій позивач вимагав від відповідача протягом семи календарних днів поставити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" товар згідно специфікації № 1 від 09.07.2014 (додаток № 1 до договору № ДГ-0000291 від 09.07.2014) та у випадку неможливості та/або не проведення поставки товару в вищевказаний строк позивач вимагав у семиденний строк повернути на користь позивача кошти у розмірі 96 600, 00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку від 03.05.2019 та згідно відстеження пересилання поштових відправлень за штрихкодовим ідентифікатором: 1618 отримана відповідачем 07.05.2019.

Відповідач на зазначену вище вимогу відповіді не надав, грошові кошти не повернув.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем оплаченого товару поставлено не було, а тому останній зобов`язаний повернути перераховані йому кошти у розмірі 96 600, 00 грн. згідно специфікації № 1 від 09.07.2014, що є додатком № 1 до договору № ДГ-0000291 від 09.07.2014.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № ДГ-0000291 від 09.07.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або пр-ипинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання умов договору з урахуванням додатків до договору перерахував відповідачеві 96 600, 00 грн. по специфікації № 1 від 09.07.2014 та 25 160, 00 грн. по специфікації № 2 від 09.07.2014, в якості попередньої оплати на поставку товару, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку за період з 19.03.2014 по 10.11.2016.

Проте, відповідач свої зобов`язання з поставки товару виконав частково, поставив позивачу товар на суму 25 160, 00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000879 від 22.07.2014, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств, внаслідок чого непоставленим залишився товар на суму 96 600, 00 грн., доказів зворотного суду не надав, при цьому відповідач просив суд не розглядати у якості доказу поставки товару за специфікацією № 2 від 09.07.2014 копію видаткової накладної № РН-0000842 від 10.07.2014.

Так, частиною 2 статті 693 ЦК України встановлено, що у разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до приписів ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялась вимога № 925/1499/17/379 від 03.05.2019, в якій позивач вимагав від відповідача протягом семи календарних днів поставити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" товар згідно специфікації № 1 від 09.07.2014 (додаток № 1 до договору № ДГ-0000291 від 09.07.2014) та у випадку неможливості та/або не проведення поставки товару в вищевказаний строк позивач вимагав у семиденний строк повернути на користь позивача кошти у розмірі 96 600, 00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку від 03.05.2019 та згідно відстеження пересилання поштових відправлень за штрихкодовим ідентифікатором: 1618 отримана відповідачем 07.05.2019.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з поставки товару, оскільки відповідач у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги зобов`язаний був у разі непроведення поставки товару, повернути позивачу кошти у розмірі 96 600, 00 грн., тобто у строк до 14.05.2019 (включно), а тому останнім безпідставно утримується грошові кошти у розмірі 96 600, 00 грн. та які підлягають поверненню позивачу.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростування своєї вини в невиконанні зобов`язання щодо повернення позивачеві перерахованих коштів у повному обсязі, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, у зв`язку чим суд вважає заявлені вимоги про стягнення з відповідача 96 600, 00 грн. обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім 2001" (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгена, буд. 31, офіс 6, ідентифікаційний код - 14196320) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 299, кв. 132, ідентифікаційний код - 35274677) 96 600 (дев`яносто шість тисяч шістсот) грн. 00 коп. - заборгованості та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 03.09.2019.

Суддя Щербаков С.О.