СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2019 р. Справа № 917/150/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.

за участі секретаря судового засідання Гончарова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції з Північним апеляційним господарським судом апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінське товариство "УЛФ" (вх. №1302 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.03.2019 у справі №917/150/18 (ухвалену у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Ореховською О.О., повний текст складено 18.03.2019)

за заявою Головного управління ДФС у Полтавській області, м. Полтава,

до Публічного акціонерного товариства "Пирятинський м`ясокомбінат", Полтавська область, Пирятинський район, м. Пирятин,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.03.2018 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат"; визнано кредиторські вимоги ГУ ДФС у Полтавській області у розмірі 4685062,94 грн, з яких: 1998384,94 грн основного боргу по ПДВ та 2686678,00 грн основного боргу по податку на прибуток; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат"; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Верченка Дмитра Валерійовича.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.03.2019 визнано грошові вимоги:

1) Національного банку України в наступному розмірі: заявлені вимоги - ,35 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо, як такі, що забезпечені заставою майна боржника; витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

2) Головного управління ДФС у Полтавській області в наступному розмірі:

заявлені вимоги - 5036272,03 грн, з яких 1605,00 грн - основний борг (третя черга задоволення кредиторських вимог), 5034667,03 грн - штрафна санкція та пеня (шоста черга задоволення кредиторських вимог);

витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

3) заборгованість по заробітній платі в суму 75997,21 грн.

Зобов`язано розпорядника майна включити грошові вимоги вищевказаних кредиторів у визнаних судом розмірах до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Пирятинський м`ясокомбінат" відповідно до черговості, визначеної ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Затверджено реєстр вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Пирятинський м`ясокомбінат" в наступних розмірах та черговості:

1) Національний банк України в наступному розмірі:

заявлені вимоги - ,35 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо, як такі, що забезпечені заставою майна боржника; витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

2) Головне управління ДФС у Полтавській області в наступному розмірі:

заявлені вимоги - 4685062,94 грн - основний борг (третя черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про порушення справи про банкрутство - 17620,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог); заявлені вимоги - 5036272,03 грн, з яких 1605,00 грн - основний борг (третя черга задоволення кредиторських вимог), 5034667,03 грн - штрафна санкція та пеня (шоста черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

3) Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський м`ясокомбінат" в наступному розмірі: заявлені вимоги - 984913,29 грн (основний борг) (четверта черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн.

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАР-МАЙСТЕР" в наступному розмірі: заявлені вимоги - 172020,00 грн (основний борг) (четверта черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

5) Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАР-МАЙСТЕР" згідно заяви від 27.04.2018 б/н (вх. № 539/18 від 03.05.2018) про визнання грошових вимог до боржника в наступному розмірі: заявлені вимоги - 95866,77 грн (основний борг) (четверта черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

6) Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко" в наступному розмірі: заявлені вимоги - 44762,00 грн (основний борг) (четверта черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

7) Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРЛЕНДІНВЕСТ" в наступному розмірі: заявлені вимоги - 33600,00 грн (основний борг) (четверта черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

8) Товариство з обмеженою відповідальністю "Пустомити м`ясо" в наступному розмірі: заявлені вимоги - 70648,78 грн, з яких 69100,00 грн - основний борг (четверта черга задоволення кредиторських вимог), 1315,92 грн - штрафні санкції (шоста черга задоволення кредиторських вимог), 232,86 грн - проценти за користування коштами (четверта черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

9) Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" в наступному розмірі: заявлені вимоги - 365600,00 грн (основний борг) (четверта черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

10) Товариство з обмеженою відповідальністю "Управлінське товариство "УЛФ" в наступному розмірі: заявлені вимоги - 19745652,00 грн (основний борг) (четверта черга задоволення кредиторських вимог); витрати по сплаті судового збору, сплаченого заявником при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника - 3524,00 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

11) заборгованість по заробітній платі в суму 75997,21 грн (перша черга задоволення кредиторських вимог).

Визначено, що згідно з частиною 4 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі, відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управлінське товариство "УЛФ" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 11.03.2019 у справі №917/150/18 частково, в частині визнання грошових вимог Національного банку України в наступному розмірі: заявлені вимоги - ,35 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо, як такі, що забезпечені заставою майна боржника та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги Національного банку України в наступному розмірі: заявлені вимоги 13071580,00 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів окремо, як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Скарга обґрунтована тим, що НБУ має право звернутися з грошовими вимогами до боржника, що заставлене майном, на суму вартості цього майна, а не на суму загальної заборгованості основного боржника за кредитним договором. Предмет іпотеки, на яке звертав стягнення НБУ і яке є предметом застави у даній справі становить 13 071 580,00 грн. Тому, на думку скаржника, саме сума в розмірі 13 071 580,00 грн, як підтверджена вартість предмету іпотеки, на підставі ст.38, 39 Закону України «Про іпотеку» має фігурувати в ухвалі про задоволення грошових вимог, адже від цієї суми буде відштовхуватися початкова вартість предмета іпотеки для подальшої реалізації. Сума в оскаржуваній ухвалі в розмірі 2 140 748 990,35 грн призведе до ускладнення та затягування подальших етапів в процедурі банкрутства.

Представник ТОВ "Управлінське товариство "УЛФ" у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник Національного банку України у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи про банкрутство у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ухвалою суду від 29.07.2019.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.03.2018 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат". Визнано кредиторські вимоги ГУ ДФС у Полтавській області у розмірі 4 685 062, 94 грн, з яких: 1 998 384, 94 грн основного боргу по ПДВ та 2 686 678, 00 грн основного боргу по податку на прибуток. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат". Введено процедуру розпорядження майном боржника.

28.03.2018 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

В межах тридцятиденного строку, визначеного ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", до Господарського суду Полтавської області звернувся Національний банк України із заявою з грошовими вимогами до боржника у розмірі 48 724 000,00 грн, як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Заява обґрунтована тим, що 14.08.2008 між Національним банком України, кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк "Фінансова ініціатива", позичальником укладено кредитний договір № 38/08-08/СТ, згідно з яким кредитор надав позичальнику кредит на суму 150 000 000,00 грн на строк з 14.08.2008 по 29.07.2009, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,5% річних.

В подальшому до кредитного договору сторонами вносилися зміни шляхом укладання відповідних додаткових договорів.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, в редакції договору від 26.02.2015 про внесення змін до кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит на суму 4 453 666,00 грн на строк з 14.08.2008 по 10.06.2015.

21.07.2010 між Національним банком України, Іпотекодержателем, та Публічним акціонерним товариством "Пирятинський м`ясокомбінат", Іпотекодавцем, укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т. О. та зареєстрований в реєстрі за № 1926, згідно з яким цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору від 14.08.2008 №38/08-08/СТ, укладеного між Іпотекодержателем та позичальником, з: повернення кредиту в сумі 150 000 000,00 грн строком повернення 31.10.2012; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 10,50% річних щомісячно; сплати штрафних санкцій у розмірі передбаченому кредитним договором.

Відповідно до п. 3 Іпотечного договору іпотекою за цим договором також забезпечуються вимоги Іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, понесених на пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки, якщо витрати на страхування предмету іпотеки зроблені Іпотекодержателем; збитків, завданих порушенням умов цього іпотечного договору та кредитного договору.

Згідно з п. 5 Іпотечного договору, в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитними договорами Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно - комплекс, будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Пирятин, вул. Піонерська, будинок 64, яке належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради від 03.06.2010 та зареєстрованого КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 03.06.2010, номер запису 1447 в книзі 5, реєстраційний номер 12156657.

Пунктом 9 Іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки становить 48 724 000,00 грн.

Відповідно до п. 6 Іпотечного договору іпотека за цим договором поширюється також на ту частину предмета іпотеки, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення цього іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

В подальшому сторонами вносились зміни та доповнення до Іпотечного договору шляхом укладання відповідних договорів.

Крім того, 13.05.2014 між Національним банком України, кредитором, та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", позичальником, укладено кредитний договір № 12/09/5, згідно з яким кредитор надає позичальнику кредит на суму 2 000 000 000,00 грн на строк з 13.05.2014 до 30.12.2016 (включно) шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 16.02.2009 № 12/09. Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, її розмір встановлюється на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України та становить 19% річних (облікова ставка Національного банку України станом на 13.05.2014 становить 9,5%).

В подальшому до кредитного договору від 13.05.2014 сторонами вносилися зміни та доповнення шляхом укладання додаткових договорів.

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору (в редакції договору № 3 від 18.08.2014 про внесення змін і доповнень до Іпотечного договору), цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з:

- кредитного договору від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ (далі кредитний договір 1), укладеного між Іпотекодержателем та позичальником - ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод до нього, додатків, змін та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладання цього договору (у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з: повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені кредитним договором 1; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором 1.

- кредитного договору від 13.05.2014 № 12/09/5 (надалі кредитний договір 2), укладеного між Іпотекодержателем та позичальником, та будь-яких додаткових правочинів (договорів, угод до нього, додатків, змін та доповнень до нього), які можуть бути укладені після укладання цього договору (у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо), з: повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені кредитним договором 2; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором 2.

Як зазначає НБУ, у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, загальна сума заборгованості за:

- кредитним договором 1 складає 4 885 976,65 грн, у тому числі: 4 453 666,00 грн заборгованість за кредитом; 432 310,65 грн заборгованість за відсотками;

- за кредитним договором 2 складає 2 135 863 013,70 грн, у тому числі: 2 000 000 000,00 грн заборгованість за кредитом; 135 863 013,70 грн заборгованість за відсотками.

В обґрунтування сум заборгованості надав відповідні розрахунки.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитними договорами щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитними коштами Національний банк України направив на адресу позичальника та Іпотекодавця письмові повідомлення-вимоги щодо усунення порушень за кредитними договорами № 38/0/-08/СТ від 14.08.2008, № 12/09/5 від 13.05.2014, які були залишені останніми без виконання.

На момент звернення заявника із заявою про грошові вимоги, заборгованість за вищевказаними кредитними договорами не погашена. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитними договорами складає 2 140 748 990,35 грн.

Розпорядник майна Верченко Д.В. у повідомленні про результатами розгляду заявлених грошових вимог кредиторські вимоги Національного банку України у розмірі 48 724 000,00 грн визнав у повному обсязі.

19.09.2018 Національним банком України подано до суду заяву про уточнення грошових вимог до боржника, в якій кредитор збільшив свої вимоги до боржника і просив суд визнати їх в сумі 2 140 748 990,35 грн, як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Боржник проти кредиторських вимог Національного банку України на суму 2 140 748 990,35 грн заперечував у повному обсязі.

Суд першої інстанції розглянув кредиторські вимоги НБУ з урахуванням заяви про уточнення грошових вимог до боржника.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст.9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство) кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

За частинами другою, шостою, восьмою статті 23 Закону про банкрутство забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Заяви з вимогами забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Розпорядник майна зобов`язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань (зокрема, статей 572, 575, 589 Цивільного кодексу України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про іпотеку»).

Так, відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України «Про заставу», за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України «Про заставу»).

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою;

майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням (стаття 11 Закону України «Про іпотеку»).

У разі реалізації предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням на нього стягнення іпотекодавцем відповідне забезпечувальне зобов`язання припиняється (абзац третій частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За наведеними вище положеннями законодавства іпотекодержатель має право задовольнити всі свої забезпечені іпотекою вимоги до боржника за рахунок майнового поручителя у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом).

Отже, виражений у грошовій формі розмір зобов`язання майнового поручителя визначається виходячи із дійсних на відповідний момент зобов`язань боржника, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору. Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

Закон про банкрутство не містить іншого порядку та способу визначення забезпечених вимог, ніж наведені вище положення законодавства, не пов`язує визначення вимог, забезпечених іпотекою майна боржника, для включення їх до реєстру вимог, із договірною вартістю предметів забезпечення.

Натомість, правове значення має розмір підтверджених документально зобов`язань боржника за основним зобов`язанням та вартість фактичної реалізації предмета забезпечення, яка на стадії затвердження реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання ще невідома.

У разі реалізації предмета іпотеки з дотриманням вимог Закону про банкрутство іпотека та майнова порука припиняються у повному обсязі, оскільки їх мета досягнута.

За рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється погашення вимог забезпечених кредиторів у позачерговому порядку (частина дев`ята статті 45 Закону про банкрутство).

Спрямування коштів, отриманих за рахунок майна банкрута, яке є предметом забезпечення, для погашення вимог інших кредиторів, якщо ще не виконані забезпечені цим майном зобов`язання боржника за основним зобов`язанням, суперечить положенням наведеного вище законодавства.

Дана правова позиція викладена і в постанові Великої палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №902/492/17.

Наведені обставини спростовують доводи апелянта стосовно необхідності врахування вартості предмета іпотеки в розмірі 13071580,00 грн, який був встановлений судовою оціночно-будівельною експертизою в межах справи №917/1369/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що НБУ має право на звернення з грошовими вимогами до боржника, що заставлені майном, на суму вартості цього майна, а не на суму загальної заборгованості основного боржника за кредитним договором.

Колегія суддів вважає також необґрунтованим посилання скаржника на невстановлення судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна та розмір цих вимог, з огляду на те, що, судом першої інстанції було перевірено розмір заявлених кредитором вимог, до яких включено суми з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, визнано їх обґрунтованими, та такими, що підтверджені матеріалами справи та умовами договору, а саме, п. 1.1. Іпотечного договору (в редакції договору № 3 від 18.08.2014 про внесення змін і доповнень до Іпотечного договору), яким чітко передбачено забезпечення вимог Іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ та кредитного договору від 13.05.2014 № 12/09/5, зокрема, з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено невиконання позичальником договірних зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у загальному розмірі 2 140 748 990,35 грн, як таких, що забезпечені заставою майна боржника, колегія суддів вважає заяву про визнання кредиторських вимог НБУ обґрунтованою та такою, що правомірно задоволена судом першої інстанції.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим пункт 1 частини 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Полтавської області від 11.03.2019 у справі №917/150/18 в частині визнання грошових вимог Національного Банку України слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінське товариство "УЛФ" залишити без задоволення.

Пункт 1 частини 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Полтавської області від 11.03.2019 у справі №917/150/18 в частині визнання грошових вимог Національного Банку України залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.09.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза