СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. справа №922/1062/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попков Д.О.
суддів Пелипенко Н.М., Істоміна О.А.
секретар судового засідання Акімова К.К.
за участю представників:
від позивача не з'явився;
від відповідача не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетком», м. Харків
на рішення господарського суду Харківської області
ухваленого 10.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р.) у м. Харкові
у справі №922/1062/19 (суддя Калініченко Н.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріклаб», с. Білогородка Київська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетком», м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 402280,00грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агріклаб», с. Білогородка Київська область (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетком», м. Харків (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 402280,00грн. заборгованості з оплати вартості поставленого товару за договором поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р.

2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.04.2019р. відкрито провадження у справі №922/1062/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р.) у справі №922/1062/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріклаб» були задоволені в повному обсязі.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту невиконання Відповідачем своїх зобов'язань з повної оплати вартості поставленого Позивачем товару за договором поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р. на підставі видаткових накладних №АК-0001780 від 14.04.2017р. (рахунок-фактура №АК-1370 від 13.04.2017р.), №АК-2246 від 28.04.2017р. та №АК-2247 від 28.04.2017р. (рахунок-фактура №АК-1784 від 28.04.2017р.) в сумі 402280,00грн. Своєю чергою, місцевий суд встановив, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні №АК-890 від 16.03.2017р. (рахунок-фактура №АК-593 від 14.03.2017р.) та №АК-3210 від 30.05.2017р. (рахунок-фактура №АК-2679 від 29.05.2017р.) стосуються договору поставки №2/2017 АК від 25.01.2017р.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Нетком», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2019р. у справі №922/1062/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким направити справу на повторний розгляд до Господарського суду Харківської області.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- Позивач, зловживаючи своїми процесуальними правами надав до суду недостовірну інформацію з приводу адреси листування з Відповідачем (зазначивши лише юридичну адресу), у зв'язку з чим суд направляв судові рішення саме за юридичною адресою, а не за адресою для листування, не дослідивши, своєю чергою, п.10 спірного договору поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р., внаслідок чого Відповідач був позбавлений права подавати докази та обґрунтовувати свою позицію. Таким чином, відповідно до п.3 ч.3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), є безумовною підставою для скасування судового рішення;

- суд в мотивувальній частині оскаржуваного рішення посилається на рахунок-фактуру №АК-1379 від 13.04.2017р., однак такий рахунок Позивачем не виставлявся та до матеріалів справи в якості доказу не долучався;

- Відповідачем додатково за спірним договором було сплачено 22000,00грн. за платіжним дорученням №3263 від 09.04.2019р. та 5000,00грн. за платіжним дорученням №3441 від 19.06.2019р., а отже сума заборгованості складає 375280,00грн. замість 402280,00грн. (означені платіжні доручення надані до апеляційної скарги). Між тим, з огляду на порушення права Відповідача на подання доказів до суду першої інстанції (не повідомлення належним чином про розгляд справи), останній був позбавлений можливості подати ці платіжні доручення під час розгляду справі в суді першої інстанції, а отже ці оплати місцевим судом враховані не були. З цього приводу, зазначаючи про значні порушення при розгляді справи, допущені місцевим судом, Відповідач посилається на практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України»).

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

7. Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріклаб», в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, просить рішення першої інстанції змінити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетком» 375280,00грн. заборгованості, зазначаючи, що:

- Позивачем було зазначено адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетком», що відповідає відомостям про місцезнаходження підприємства за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що цілком узгоджується з приписами ч.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України;

- оплата за платіжним дорученням №3263 від 09.04.2019р. здійснена після відправлення 08.04.2019р. Відповідачу позовної заяви, а оплата за платіжним дорученням №3441 від 19.06.2019р. - після винесення судового рішення, а отже означені суми не могли бути враховані місцевим судом при прийнятті рішення, між тим, на момент розгляду справи в апеляційному провадженні сума заборгованості, що й визнається Відповідачем, становить 375280,00грн.;

- посилання Відповідача на рахунок-фактуру №АК-1379 від 13.04.2017р. є недоцільним, адже має місце технічна помилка;

- Відповідачем не дотримано вимог ч.5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України при оформлені апеляційної скарги - не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів наданих письмових доказів, окрім того, долучені до апеляційної скарги копії документів не звірені належним чином.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 26.07.2019р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пелипенко Н.М. і Істоміна О.А.

9. Ухвалою від 30.07.2019р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №922/1062/19, а ухвалою від 16.08.2019р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 09.09.2019р. о 10:00 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду.

10. Враховуючи викладене в п.8 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пелипенко Н.М., Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

12. Представник Скаржника звернувся до апеляційного суду з клопотанням про відкладення судового засідання, мотивоване його знаходженням у відрядженні на території Російської Федерації. Судова колегія, розглянувши означене клопотання, не вбачає підстав для його задоволення, адже викладені представником обставини неможливості участі у судовому засіданні 09.09.2019р. не підтверджені доказово. Крім того, явка у судове засідання не визнавалася обов'язковою, а позиція Скаржника була доведена до відома суду безпосередньої зі змісту апеляційної скарги.

Представник Позивача у судове засідання 09.09.2019р., попри належне повідомлення, також не з'явився, про причини неявки не повідом, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення його належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

13. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів відмічає, що питання відносно можливості долучення додаткових документів, наданих Скаржником разом із апеляційною скаргою, було вирішено за результатами підготовки справи до розгляду та оформлено ухвалою апеляційного суду від 16.08.2019р.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 13.04.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріклаб» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нетком» (Покупець) було укладено договір поставки №99/2017 АК (договір - а.с.а.с.24-29), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти та сплатити у відповідності до умов договору вартість засобів захисту рослин, іменованих у подальшому товар.

Асортимент товару, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за договором, ціна за одиницю товару, загальна вартість товару, грошовий еквівалент в іноземній валюті узгоджується сторонами та вказується у рахунках-фактурах та/або видаткових накладних, що є невід'ємними частинами цього договору (п.1.2 договору).

15. Згідно з п.2.1 договору, його умови викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010р.), які застосовуються з урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером поставки та умовами цього договору. Базис поставки - EXW.

Зобов'язання здійснити поставку товару виникає у Постачальника лише після та за умови виконання Покупцем зобов'язань щодо оплати (передплати) вартості товару відповідно до п.3.4.1. цього договору. Строк поставки починає відраховуватись з дати надходження грошових коштів передбачених рахунком-фактурою на поточний рахунок Постачальника (п.2.2 договору).

16. У п.2.2.1 договору сторони узгодили, що поставка товару здійснюється в строк протягом 120 (сто двадцять) днів з дати оплати суми згідно п.3.4. даного договору. Якщо в строк, вказаний в п.2.2.1. даного договору, з будь-яких причин, поставка товару не відбудеться, то вважатиметься, що сторони погодили строк поставки на таку ж саме кількість днів, як вказано у п.2.2.1. даного договору. (п.2.2.2 договору).

17. Відповідно до п.2.3 означеного договору, виставлений Покупцеві рахунок-фактура є таким документом, що підтверджує попередню домовленість сторін про асортимент, ціну товару та еквівалент грошового зобов'язання в іноземній валюті. Сторони домовились, що грошовим еквівалентом в іноземній валюті є долар США (USD). Курс української гривні до долару США сторони домовились визначати в порядку визначеному даним договором, насамперед п.п.3.9, 3.10, 3.12. та іншими пунктами даного договору та його невід'ємними частинами (п.2.3.3 договору).

Згідно з п.2.3.5 договору встановлено порядок визначення сплати суми у гривнях. Грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, що буде вказуватися у рахунку-фактурі за даним договором це є курс української гривні до долару США по курсу продажу по міжбанку за сайтом www.finance.ua (сайт) по даті, що передує дню виставлення (створення) рахунку-фактури, тобто за день до дати виставлення рахунку-фактури, при цьому Постачальник має право збільшити вказаний курс в межах до 10% від встановленого на сайті курсу, тобто загальна вартість грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті не має перевищувати встановленого на сайті курсу гривні (міжбанківського курсу продажу долару США по відношенню до української гривні) більш ніж 10% від встановленого курсу гривні.

18. Покупець зобов'язаний отримувати від Постачальника кожного 15-го числа та останнього дня місяця (тобто два рази на місяць) з моменту укладання даного договору і до його повного виконання, оригінали рахунків-фактур (п.2.4 договору).

19. У п.2.6 договору встановлено, що приймання-передача товару за кількістю і якістю здійснюється у момент одержання товару від Постачальника шляхом підписання представником Покупця видаткової накладної. При прийманні-передачі товару Постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні документи: рахунок-фактуру, податкову накладну, накладну на передачу товару (видаткову накладну), копію сертифікату якості товару. Підписана сторонами видаткова накладна є належним доказом того, що Постачальником надані всі документи передбачені даним пунктом (п.2.7 договору).

20. Відповідно до п.3.1 договору, загальні ціна договору становить вартість товару поставленого у порядку та на виконання цього договору. Тобто ціною договору є ціна (вартість) товару за всіма виставленими за договором рахунками-фактурами та/або видатковими накладними. Сторони домовилися, що загальний грошовий еквівалент зобов'язання (зобов'язання щодо оплати за поставлений товар) в іноземній валюті (в доларі США) (еквівалент) встановлюється як сума всіх еквівалентів за всіма рахунками-фактури за даним договором. Ціна договору також може фіксуватися (підтверджуватися) відповідними актами звірки взаємних розрахунків (актами звірки взаєморозрахунків), що підписуються відповідно до умов п.3.19 даного договору. Відповідно в такому разі (в разі підписання акту звіряння) ціна договору формуватиметься із вказаних у акті звіряння взаємних розрахунків видаткових накладних та/або рахунків фактури, які були створенні після дати укладення даного договору. У разі розбіжностей між рахунками-фактури та/або видатковими накладними з актом звіряння взаєморозрахунків за основу встановлення ціни договору береться створений постачальником акт звіряння (звірки) взаємних розрахунків (взаєморозрахунків).

Ціна за кожним найменуванням товару вказується у рахунках-фактурах та/або в накладних на товар і містить у собі податок на додану вартість (п.3.2 договору).

21. Згідно з п.3.3 договору, Покупець здійснює оплату за товар на підставі виставлених рахунках-фактур та/або видаткових накладних, що підтверджують поставку товару в залежності від умов оплати.

Розрахунки між сторонами за цим договором здійснюються в національній валюті (українська гривня) наступним чином:

- Покупець здійснює часткову передплату за товар у розмірі 50% вартості товару, що підлягає поставці;

- повну оплату вартості товару покупець зобов'язаний здійснити до 01.09.2017р. Датою поставки товару вважається дата виписки (складання) відповідної видаткової накладної (п.п.3.4, 3.4.1, 3.4.2 договору).

Розрахунки за цим договором здійснюються в національній грошовій одиниці України - гривні, у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця в установі банку. За згодою сторін розрахунки за цим договором можуть також здійснюватися іншими, незабороненими чинним законодавством способами (п.3.15 договору).

22. У п.3.5 договору сторони узгодили, що Покупець зобов'язаний здійснюючи оплату за товар, вказувати у призначенні платежу номер та дату договору, номер та дату рахунку-фактури та видаткової накладної оплату якої він здійснює. Якщо Покупець цього не дотримується, то Постачальник має право сам, на власний розсуд, визначити за яким рахунком-фактурою до цього договору зараховувати оплату Покупця.

23. Відповідно до п.7.1 договору, останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017р., але в будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами, тобто у разі існування на дату 31.12.2017р. невиконаних будь-яких зобов'язань (наявна заборгованість у Покупця перед Постачальником за поставлений товар та інші невиконані зобов'язання за даними договором), даний договір діятиме до повного виконання зобов'язань за ним.

У випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору протягом 30 календарних днів до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на 1 рік на таких самих умовах. Така умова діятиме і в наступні періоди дії договору (п.7.2 договору).

24. Вказані в п.п.14-23 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

25. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №99/2017 АК від 13.04.2017р. Позивачем було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 964958,40грн., що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними:

- №АК-0001780 від 14.04.2017р. (флутривіт (каністра 5л) на загальну суму 542678,40грн. (сума у видатковій накладній (а.с.32) збільшена сторонами додатковим договором від 28.04.2017р. до договору поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р. (а.с.30) з 520212,00грн.;

- №АК-2246 від 28.04.2017р. (геліос (каністра 20л) на загальну суму 211140,00грн. (а.с.33);

- №АК-2247 від 28.04.2017р. (геліос (каністра 20л) на загальну суму 211140,00грн. (а.с.34).

25.1. Означені видаткові накладні містять посилання на рахунки-фактури, виставлені Позивачем та наявні в матеріалах справи, а саме:

- рахунок-фактура №АК-1370 від 13.04.2017р. на суму 520212,00грн. (а.с.52), на який міститься посилання у видатковій накладній №АК-0001780 від 14.04.2017р.;

- рахунок-фактура №АК-1784 від 28.04.2017р. на суму 422280,00грн. (а.с.53), на який міститься посилання у видаткових накладних №АК-2246 від 28.04.2017р. та №АК-2247 від 28.04.2017р.

25.2. Своєю чергою, як вірно встановлено місцевим судом, надані Позивачем до позовної заяви видаткова накладна №АК-890 від 16.03.2017р. (канонір дуо (банка 1л) на суму 37998,88грн. (а.с.31) разом з рахунком-фактурою №АК-593 від 14.03.2017р. (а.с.51) та видаткова накладна №АК-3210 від 30.05.2017р. (мілафорт (каністра 10л) на суму 6333,60грн. (а.с.35) разом з рахунком-фактурою №АК-2679 від 29.05.2017р. (а.с.54) - на загальну суму 44332,48грн. - стосуються договору поставки №2/2017 АК від 25.01.2017р., а не договору №99/2017 АК від 13.04.2017р., на якому ґрунтуються позовні вимоги.

26. Судом першої інстанції встановлено, що Відповідач за отриманий товар за договором поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р. розрахувався частково - сплативши 562678,40грн., що підтверджується виписками по особовим рахункам Позивача (а.с.а.с.36-50), а саме:

- 14.04.2017р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 86702,00грн.;

- 28.04.2017р. за рахунком №АК-1784 від 28.04.2017р. в сумі 150000,00грн.;

- 26.05.2017р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 30000,00грн.;

- 09.06.2017р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 40000,00грн.;

- 29.09.2017р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 38000,00грн.;

- 09.11.2017р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 175000,00грн.;

- 22.06.2018р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 5000,00грн.;

- 28.09.2018р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 10000,00грн.;

- 31.10.2018р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 5000,00грн.;

- 06.12.2018р. за рахунком №АК-1370 від 13.04.2017р. в сумі 22976,40грн.;

27. У той час, з наданих виписок також вбачається, що Відповідач здійснив оплату в сумі 44332,48грн. за договору поставки №2/2017 АК від 25.01.2017р., а саме:

- 15.03.2017р. за рахунком №АК-593 від 14.03.2017р. в сумі 37998,88грн.;

- 30.05.2017р. за рахунком №АК-2679 від 29.05.2017р. в сумі 6333,60грн.

28. Таким чином, враховуючи часткову оплату товару Відповідачем за спірним договором №99/2017 АК від 13.04.2017р. в сумі 562678,40грн., залишок несплаченої заборгованість перед Позивачем за поставлений товар склав 402280,00грн., нездійснення оплати щодо якої (заборгованості) Відповідачем стало підставою для звернення останнього з позовною заявою до суду. Сума стягуваної заборгованості на момент винесення оскаржуваного рішення сторонами не оспорювалась.

29. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів законодавства, що регулюють відносини з поставки (купівлі-продажу).

30. Своєю чергою, Відповідачем, посилаючись на здійснення ним оплати за спірним договором в більшому обсязі, ніж встановлено місцевим судом, було долучено до апеляційної скарги платіжне доручення №3263 від 09.04.2019р. на суму 22000,00грн. (а.с.121), питання щодо можливості розгляду якого на стадії апеляційного провадження вирішено в ухвалі суду від 16.08.2019р.

Дослідивши означене платіжне доручення, апеляційний суд зазначає, що останнє містить посилання на рахунок-фактуру №АК-2679 від 29.05.2017р. на суму 6333,60грн., який виставлявся в межах договору поставки №2/2017 АК від 25.01.2017р. (п.25.2. цієї постанови).

VІ. Оцінка апеляційного суду:

31. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

32. Сутність розглядуваного спору полягає у стягненні з Відповідача нарахованої заборгованості з оплати вартості поставленого та неоплаченого в повному обсязі товару за видатковими накладними №АК-0001780 від 14.04.2017р. на суму 542678,40грн., №АК-2246 від 28.04.2017р. на суму 211140,00грн. та №АК-2247 від 28.04.2017р. на суму 211140,00грн. за договором поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р.

33. Беручи до уваги правову природу укладеного договору поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

34. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

35. Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.655, ч.1ст.691 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки. Наразі, отримання цих коштів в межах таких зобов'язань і є приналежним і захищуваним у розглядуваній справі у розумінні ст.5 Господарського процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України правом Позивача, примушення Відповідача до виконання обов'язку щодо якого - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого з боку останнього.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

36. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

37. Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів сплати стягуваної заборгованості чи припинення відповідних зобов'язань іншим передбаченим законом способом, Відповідачем всупереч ст.ст.13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України до справи не надано і за змістом апеляційної скарги не вбачається.

38. Враховуючи викладене, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення розрахунку за поставлений товар на умовах, передбачених договором поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р. в сумі 402280,00грн. Нездійснення такого розрахунку є порушенням відповідного грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов'язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

39. Надане Скаржником разом з апеляційної скаргою платіжне доручення №3263 від 09.04.2019р. на суму 22000,00грн. (п.30 цієї постанови), яке містить посилання на рахунок-фактуру №АК-2679 від 29.05.2017р. на суму 6333,60грн., що виставлявся в межах договору поставки №2/2017 АК від 25.01.2017р. (п.25.2. цієї постанови) та був, до того ж, повністю сплачений згідно з випискою по особовим рахункам Позивача 30.05.2017р. (п.27 цієї постанови) не має відношення до розглядуваного предмету спору (неналежний доказ у розумінні ст.76 Господарського процесуального кодексу України) та не відміняє правильності судового рішення. Відомостей, які б вказували на можливість зарахування плати в розмірі 22000,00грн. за платіжним дорученням №3263 від 09.04.2019р., з урахуванням п.3.5 договору №99/2017 АК від 13.04.2017р. та призначення платежу, в рахунок погашення грошового зобов'язання за означеним договором поставки №99/2017 АК від 13.04.2017р. матеріали справи не містять та апеляційним судом не встановлено. Означене зумовлює відхилення доводів Скаржника в цій частині та свідчить про безпідставність доводів Позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Своєю чергою, аргументи Скаржника, пов'язані із принципом правової визначеності, взагалі не мають жодного відношення до обставині вирішення спору у місцевому суді, адже жодної ревізії остаточного судового рішення не відбулося, а змагальність сторін є окремою/іншою процесуальною гарантією в структурі права на справедливий розгляд, передбаченого ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

40. Окрім того, апеляційний суд, погоджуючись із запереченнями Позивача, зазначає, що посилання місцевого суду в мотивувальній частині оскаржуваного рішення (абз.3, 4 стор.4 рішення) на рахунок-фактуру №АК-1379 від 13.04.2017р., замість необхідного рахунку-фактури №АК-1370 від 13.04.2017р. є опискою, яка не впливає на правильність висновків місцевого суду відносно суми заборгованості Відповідача, адже всі інші реквізити та фактично наявний в матеріалах справи рахунок-фактура дозволяє належним чином ідентифікувати дійсну обставину справи, що фактично була встановлена і оцінена місцевим судом.

Сама по собі описка в реквізиті рахунку за умов належного встановлення і правової оцінки відповідної обставини не створює жодних підстав, з якими діюче процесуальне законодавство пов'язує можливість зміни або скасування переглядуваного рішення.

41. Доводи Скаржника про неналежне повідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції (направлення судових рішень лише за юридичною адресою Відповідача), також відхиляються судовою колегією з огляду на наступне.

41.1. Згідно з ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.04.2019р. справа розглядалася місцевим судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання (що вже виключає посилання на п.3 ч.3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України як підставу для скасування судового рішення в частині незабезпечення участі у судовому засіданні - така участь не могла бути реалізована і Позивачем) за наявними в матеріалах справи доказам, з наданням Відповідачу строку в 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Означена ухвала суду була направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «Нетком» 15.04.2019р. за адресою: 61024, м. Харків, в'їзд Пушкінський, буд. 6, кв. 12 (відповідає місцезнаходженню Відповідача за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.18) та повернулась до суду з відміткою поштової організації на конверті «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення, а саме адресат вибув», що, за змістом п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України свідчить про належне повідомлення такого учасника справи. При цьому, приписи ст.162 Господарського процесуального кодексу України не встановлюють обов'язку вказувати в позовній заяві адресу для листування для юридичних осіб, а суд за змістом згадуваного п.5 ч.6 ст.242 цього Кодексу не зобов'язаний самостійно встановлювати таку адресу.

41.2. Колегія суддів відзначає, що дійсно, аспектом гарантій, встановлених ст.6 ратифікованою Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. є належне повідомлення учасника справу про наявність судового провадження щодо його цивільних прав та обов'язків. Разом із тим, вирішення питання щодо конкретного механізму повідомлення відноситься до сфери національного законодавства. Як було вказано вище, діюче процесуальне законодавство визначає належною адресою місцезнаходження юридичною особи визначену нею адресу в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - будь-які інші імовірні адреси перебування посадових осіб/співробітників чи органів управління юридичної особи не мають статусу офіційних, тоді як зміна такої офіційної адреси чи забезпечення її співпадіння з фактичною перебуває у сфері контролю Скаржника. Отже, ризики стану невідповідності між офіційною та фактичною адресами місцезнаходження не можуть покладатися на інших осіб, зокрема - Позивача, презумпція добросовісності поведінки якого матеріалами не спростовується.

41.3. За будь-яких обставин, в межах апеляційного провадження Відповідачеві були створені умови щодо повноти перегляду і врахування тих доказів, які з суб'єктивних причин не були надані місцевому суду. Втім, означені докази не вплинули на правильність висновків місцевого суду по суті заявлених позовних вимог.

42. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетком» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

Більш того, апеляційні вимоги Скаржника про скерування справи не новий розгляд за результатами скасування рішення по суті позовних вимог жодною мірою не співвідноситься із наявними повноваженнями апеляційної інстанції. Посилання з цього приводу на дії касаційної інстанції є юридично неспроможними, адже коло повноважень апеляційного та касаційного суду не є тотожним, тоді як за змістом ч.2 ст.19 Конституції України суд як державний орган реалізує свої повноваження виключно у визначених процесуальним законом межах.

43. За змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетком», м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р.) у справі №922/1062/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 10.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р.) у справі №922/1062/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетком», м. Харків.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.09.2019р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 10.09.2019р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.А. Істоміна

Надіслано судом до ЄДРСР - 10.09.2019р.