ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2019 р. Справа № 911/1594/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Шериф-ГБР»

до фізичної особи-підприємця Чайки Романа Григоровича

про стягнення 28923,39 грн.

за участю представників

позивача: не з`явився;

відповідача: Онищенко П.М. - адвокат, угода про надання правової допомоги № 24/61-19 від 19.08.2019; Чайка Р . Г .

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Приватне підприємство «Шериф-ГБР» (далі - позивач, ПП «Шериф-ГБР») з позовом до фізичної особи-підприємця Чайки Романа Григоровича (далі - відповідач, ФОП Чайка Р.Г. ) про стягнення 28923,39 грн. заборгованості, яка складається з 20000,00 грн. заборгованості за надані послуги, 2872,10 грн. пені, 2479,69 грн. інфляційних втрат, 737,60 грн. 3% річних, а також 2834,00 грн. вартості неповернутого обладнання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 01.03.2016 № 702-ОС про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 29.07.2019.

10.07.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Подальший розгляд справи здійснюватиметься судом з урахуванням вказаної заяви.

Ухвалою суду від 29.07.2019 розгляд справи по суті відкладено на 19.08.2019.

Ухвалою суду від 19.08.2019, за усним клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для надання часу ознайомитись з матеріалами справи, розгляд справи по суті відкладено на 23.08.2018.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідач своїм правом на подання письмового відзиву не скористався. В судовому засіданні 23.08.2019 відповідач усно визнав наявність заборгованості, однак заперечив проти нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

23.08.2019, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

між Приватним підприємством «Шериф-ГБР» (виконавець) та фізичною особою-підприємцем Чайкою Романом Григоровичем (замовник) 01.03.2016 укладено договір № 702-ОС про надання послуг охорони за допомогою технічних засобів (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник передає, а виконавець приймає під охорону на пункт централізованого спостереження приміщення за адресою: м . Київ, пр-т Перемоги 47 (надалі - Об`єкт).

Охорона Об`єкта здійснюється шляхом спостереження за станом технічних засобів охорони - сигналізації (надалі - ТЗО) на Об`єкті та негайного виїзду Групи Мобільного Реагування (надалі - ГМР) при їх спрацюванні з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання засобів сигналізації, а при необхідності - затримання осіб, які протиправно проникли на Об`єкт для наступної передачі їх правоохоронним органам. Періодом охорони вважається час з моменту взяття Об`єкта під охорону до його зняття з охорони. Цей час фіксується автоматично Пунктом Централізованого Спостереження (надалі - ПЦС). Виконавець не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володіння цим майном (п. п. 1.2.-1.4. Договору).

Пунктами 7.1., 7.2. Договору обумовлено, що вартість послуг виконавця не залежить від фактичного часу охорони та становить суму: 300,00 гри. (триста гривень 00 копійок) без ПДВ за один місяць до двох виїздів ГМР на місяць. Оплата за цим Договором здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, в термін перших п`ятнадцяти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Оплата відбувається шляхом перерахування грошових коштів на наданий виконавцем розрахунковий рахунок у відповідності до чинного законодавства України.

Згідно з п. 7.5. Договору ціна за послуги може змінюватися (визначатись та коригуватись) виконавцем, залежно від зміни норм витрат на здійснення охорони, цін на ринку, збільшення розміру податків, зборів, інших обов`язкових платежів, тощо, на основі наданого виконавцем обгрунтованого листа. У випаду, якщо замовник в 15-ти денний термін з дня отримання повідомлення про зміну ціни не повідомив виконавця про прийняте рішення, годі вважається, що замовник погоджується здійснювати оплату за послуги охорони за новими цінами.

За умовами розділу 8 Договору останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2016, але, в будь-якому випадку, до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Строк надання послуг: з 03.03.2016 по 31.12.2016.

Якщо за п`ятнадцять днів до дати закінчення строку дії Договору жодна з сторін не надасть іншій стороні письмового повідомлення про припинення або переукладання Договору, то даний Договір вважається пролонгованим, а строк дії продовжений на один рік.

Договір може бути змінено чи продовжено за взаємною згодою сторін, про що підписується додаткова угода, якщо інше не встановлено даним Договором.

Зміни та доповнення до цього Договору, якщо вони підписані сторонами, є його невід`ємною частиною та мають однакову юридичну силу.

Кожна із сторін має право на дострокове розірвання Договору, попередивши іншу сторону письмово за 15 днів.

21.10.2016 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до п.1.1. якої, керуючись п. 8.3. Договору, домовилися внести зміни до п. п. 1.1., 7.1. Договору та викласти їх в наступних редакціях:

« 1.1. замовник передає, а виконавець приймає під охорону на пункт централізованого спостереження приміщення за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги 47 (надалі - Об`єкт 1), м. Київ, вул. Героїв Севастополя , 50/16 (надалі - Об`єкт 2)»;

« 7.1. Вартість послуг виконавця не залежить від фактичного часу охорони та становить суму: 300,00 грн. (триста гривень 00 копійок) без ПДВ за один місяць до двох виїздів ГМР на місяць - Об`єкт 1; 300,00 грн. (триста гривень 00 копійок) без ПДВ за один місяць до двох виїздів ГМР на місяць - Об`єкт 2 . Загальна вартість Договору становить: 600,00 грн. (шістсот грн. 00 коп.)».

17.02.2017 сторони уклали Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до п.1.1. якої, у зв`язку зі зняттям з-під охорони Об`єкта замовника за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 47, та взяттям під охорону додаткового Об`єкта за адресою: м. Київ, вул. Кудряшова, 5-А, сторони домовилися, зокрема, внести зміни до п. п. 1.1., 7.1. Договору та викласти їх в наступних редакціях:

« 1.1. Замовник передає, а виконавець приймає під охорону на пункт централізованого спостереження приміщення за адресами:

1) м. Київ, пр-т Перемоги, 47; вартість надання послуг: 300 грн./міс.; специфіка охорони: спостереження за системою охоронної сигналізації; дата взяття під охорону: 01.03.2016; дата зняття з-під охорони: 18.02.2017;

2) м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 50/16; вартість надання послуг: 300 грн./міс.; специфіка охорони: спостереження за системою охоронної сигналізації; дата взяття під охорону: 21.10.2016;

3) м. Київ, вул. Кудряшова, 5-А; вартість надання послуг: 400 грн./міс.; специфіка охорони: спостереження за системою охоронної та тривожної сигналізації; дата взяття під охорону: 17.02.2017.».

« 7.1. Загальна вартість Договору становить: 700,00 грн. (сімсот грн. 00 коп.) без ПДВ за один місяць до двох виїздів ГМР на місяць на кожний Об`єкт.».

Згідно з пп. 1.1.4. Додаткової угоди від 17.02.2017 № 2 до Договору сторони домовились доповнити Договір пп. 9.2.1. та викласти його у наступній редакції:

« 9.2.1. Сторони підтверджують, що підписанням даного Договору виконавець передав у користування замовнику, а останній в свою чергу прийняв наступне обладнання (на об`єкт за адресою: м. Київ, вул. Кудряшова, 5-А): найменування обладнання: ППК «Лунь 7Т» у кількості 1 шт., вартістю 2834,00 грн. Протягом двох календарних днів з моменту припинення договірних відносин замовник повертає вищевказане обладнання виконавцю в стані, придатному до подальшої його експлуатації або сплачує його вказану вартість, в разі пошкодження або втрати.».

24.03.2017 між сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, відповідно до п. 1.1. якої, у зв`язку зі взяттям під охорону додаткового Об`єкта замовника за адресою: м. Київ, вул. В.Гетьмана, 40-А, сторони домовилися внести зміни до п. п. 1.1., 7.1. Договору та викласти їх в наступних редакціях:

« 1.1. Замовник передає, а виконавець приймає під охорону на пункт централізованого спостереження приміщення за адресами:

1) м. Київ, вул. В.Гетьмана, 40-А; вартість надання послуг: 300 грн./міс.; специфіка охорони: спостереження за системою охоронної сигналізації; дата взяття під охорону: 25.03.2017;

2) м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 50/16; вартість надання послуг: 300 грн./міс.; специфіка охорони: спостереження за системою охоронної сигналізації; дата взяття під охорону: 21.10.2016;

3) м. Київ, вул. Кудряшова, 5-А; вартість надання послуг: 400 грн./міс.; специфіка охорони: спостереження за системою охоронної та тривожної сигналізації; дата взяття під охорону: 17.02.2017.».

« 7.1. Загальна вартість Договору становить: 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) без ПДВ за один місяць до двох виїздів ГМР на місяць на кожний Об`єкт.».

За словами позивача, відповідач належним чином виконував свої зобов`язання по оплаті наданих послуг в строк до червня 2017 року, проте, починаючи з 26.06.2017 останнім не було здійснено жодного платежу на виконання умов Договору.

20.01.2019 позивач надіслав відповідачеві вимогу за вих. № 12/2019 про розірвання договору № 702-ОС та неналежне виконання зобов`язань. За змістом вказаної вимоги ПП «Шериф-ГБР» повідомило ФОП Чайку Р.Г. про дострокове розірвання Договору, з 31.01.2019, у зв`язку з нездійсненням розрахунків за надані послуги.

Крім того ПП «Шериф-ГБР» вимагало в семиденний термін з моменту отримання вимоги сплатити суму боргу за надані послуги в розмірі 20000,00 грн., а також повернути обладнання - ППК «Лунь 7Т», або сплатити його вартість - 2834,00 грн.

Оскільки відповідачем покладені на нього обов`язки в частині повернення обладнання або сплати коштів у встановлений строк не виконано, позивач звернувся з позовом до суду.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості, яка утворилась за період надання послуг охорони з червня 2017 року по січень 2019 року, в розмірі 20000,00 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання в силу вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу й інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і в ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а за умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами Договору (п. 7.2.) передбачено, що оплата здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, в термін перших п`ятнадцяти календарних днів місяця в якому надаються послуги

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи те, що факт надання позивачем визначених умовами Договору послуг та факт порушення зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг охорони підтверджений матеріалами справи, а також не заперечується відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 20000,00 грн. основного боргу.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті наданих послуг відповідач не виконав, позивач, на підставі пп. 4.1.1. Договору нарахував та заявив до стягнення пеню в сумі 2872,10 грн.

Пункт 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов Договору, у визначені строки оплату за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, підпунктом 4.1.1. Договору обумовлено, зокрема, що за несвоєчасну оплату або неналежне виконання своїх обов`язків щодо оплати наданих виконавцем послуг, замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний прострочений день на суму невиконаних зобов`язань.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, останнім здійснено нарахування пені за загальний період з 16.06.2017 по 31.01.2019, від кожного простроченого платежу окремо та з урахуванням встановленого в п. 7.2 Договору строку оплати.

Судом було перевірено правильність нарахування пені за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» та встановлено, що заявлена до стягнення пеня в розмірі 2872,10 грн. підлягає задоволенню повністю.

Також внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору, позивачем пред`явлена до стягнення сума інфляційних втрат в сумі 2479,69 та 3% річних в розмірі 737,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснено позивачем за загальний період з 16.06.2017 по 31.05.2019. Відповідні розрахунки проведено від кожного простроченого платежу окремо, починаючи з 16-го числа місяця, в якому мав бути здійснений платіж.

Слід зазначити, що позивачем не враховано, що розрахунок втрат від інфляції здійснюється за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

З урахуванням викладеного, судом було здійснено власний розрахунок інфляційних втрат, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, та встановлено, що сума втрат від інфляції, яка підлягає до стягнення, складає 2354,92 грн., відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Також, перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що останній є арифметично вірним, відтак заявлена сума підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 2834,00 грн. вартості неповернутого обладнання суд виходив з наступного.

Позивач, відповідно до пп. 9.2.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 17.02.2017 до Договору), передав, а відповідач прийняв в користування обладнання - ППК «Лунь 7Т» у кількості 1 шт., вартістю 2834,00 грн. При цьому, за умовами вказаного пункту, відповідач зобов`язався протягом двох календарних днів з моменту припинення договірних відносин повернути зазначене обладнання позивачу в стані, придатному до подальшої його експлуатації, або сплатити його вказану вартість в разі пошкодження або втрати.

Як встановлено судом, позивач звертався до відповідача з вимогою за вих. №12/2019 від 20.01.2019, в якій, зокрема, вимагав негайно повернути взяте в користування спірне обладнання або сплатити його вартість в сумі 2834,00 грн. Разом з тим позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання договору з 31.01.2019.

За усними поясненнями відповідача, ним не отримувалось жодних вимог від позивача, оскільки не ФОП Чайка Р.Г. не орендував приміщення за адресою, на яку ПП «Шериф-ГБР» було направлено повідомлення про розірвання Договору.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивачем вимогу з повідомленням про розірвання Договору було направлено відповідачу цінним листом 20.01.2019 за адресою, вказаною в розділі 10. «Реквізити та підписи сторін» Договору, а саме: АДРЕСА_4 . Вказана адреса ФОП «Чайки Р.Г. міститься також у додаткових угодах до Договору.

Доказів того, що відповідач вживав заходів щодо повідомлення позивача про зміну адреси, зазначеної в договорі суду не надано. Крім того, Договором сторони не обумовили, за якою саме адресою має повідомлятись сторона про припинення договору.

За таких обставин, суд вважає, що позивач належним чином повідомив відповідача про припинення зобов`язань за спірним Договором.

Частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

За умовами п. 8.5. Договору кожна із сторін має право на дострокове розірвання Договору, попередивши іншу сторону письмово за 15 днів.

Отже, судом встановлено, що зобов`язання сторін за Договором, на час звернення позивача до суду з даним позовом, припинились, відтак у відповідача наявний обов`язок повернути позивачу спірне обладнання чи сплатити його вартість в разі пошкодження або втрати.

Враховуючи те, що строк дії Договору закінчився, докази повернення обладнання ППК «Лунь 7Т» позивачу в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку про його втрату.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості неповернутого обладнання за Договором № 702-ОС у розмірі 2834,00 грн. є доведеними, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у відповідача обов`язку сплати заборгованості у заявленому позивачем розмірі, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

За таких обставин, оцінивши подані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 20000,00 грн. заборгованості, 2872,10 грн. пені, 2354,92 грн. інфляційних втрат, 737,60 грн. 3% річних та 2 834,00 грн. вартості неповернутого обладнання.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Чайки Романа Григоровича ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Шериф-ГБР» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 32; ) 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 2872 (дві тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 10 коп. пені, 2354 (дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн. 92 коп. інфляційних втрат, 737 (сімсот тридцять сім) грн. 60 коп. 3% річних, 2834 (дві тисячі вісімсот тридцять чотири) грн. 00 коп. вартості неповернутого обладнання та 1912 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять) грн. 71 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.09.2019.

Суддя О.В. Щоткін