ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року м. Дніпро Справа № 904/627/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ліпинський О.В.) від 28.05.2019р. (дата складання повного тексту рішення 06.06.2019р.) у справі № 904/627/19

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання права комунальної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради про визнання права комунальної власності за Дніпровською міською радою на об`єкт нерухомого майна гараж, загальною площею 30,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019р. у справі № 904/627/19 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду звернулася Дніпровська міська рада з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019р. у справі № 904/627/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- судом першої інстанції не враховано, що спірний гараж є самовільним будівництвом та розташований на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпра та не виділялася для розміщення гаражу;

- судом першої інстанції не вірно застосовано ст. 376 ЦК України, зокрема ч. 5 цієї статті, яка надає власнику земельної ділянки право на визнання права комунальної власності на самочинно збудований на землях комунальної власності об`єкт нерухомості;

- судом першої інстанції не враховано, що відповідно до норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до компетенції Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради належить контроль над будівельною діяльністю та прийняття закінчених будівництвом об`єктів до експлуатації, а відповідач відмовив позивачу у прийнятті спірного гаражу до експлуатації, тобто заперечує право власності останнього на спірний гараж.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2019р. поновлено Дніпровській міській раді строк подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019р. у справі № 904/627/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019р. у справі № 904/627/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 05.09.2019р.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Відповідач не забезпечив явку представника до судового засідання та не надав відзив на апеляційну скаргу, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що неявка представника відповідача не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 21.05.2018 року, комісією з обстеження об`єктів благоустрою м. Дніпра здійснено перевірку дотримання норм Правил благоустрою території міста Дніпра щодо розміщення об`єктів на площі Соборній в районі будинку № 9, за результатами якої складено акт № 76 (а.с. 17-18).

За змістом зазначеного акту встановлено, що в результаті обстеження виявлено капітальну споруду (гараж), тимчасову металеву споруду та металевий гараж. На всі три споруди 21.05.2018 року головним спеціалістом відділу контролю інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради наклеєне приписи їх власникам про надання дозвільної документації на їх розміщення на міській території загального користування, у разі відсутності дозвільної документації на розміщення, запропоновано самостійно демонтувати об`єкти.

Крім того, актом встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщені вищевказані об`єкти використовується власниками без правовстановчих документів та договорів оренди землі, що є порушенням Земельного кодексу України (ст.ст. 125, 126).

Таким чином, за доводами Позивача, на земельній ділянці, яка належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, без оформлення правовстановлюючих документів на землю та дозволу на проведення будівельних робіт, споруджено об`єкт нерухомості, який за визначенням ст. 376 ЦК України, є самочинним будівництвом.

З огляду на викладені вище обставини, посилаючись на положення ч. 5 ст. 376 ЦК України, листом від 21.08.2018 року Дніпровська міська рада звернулася до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, як органу, уповноваженого здійснювати функції у сфері містобудівної діяльності, яким, зважаючи на те, що будівництво спірного об`єкта здійснено на земельній ділянці, власником якої є Дніпровська міська рада, з метою визнання спірного майна комунальною власністю міста Дніпра, просила прийняти об`єкт в експлуатацію.

29.08.2018 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомило Дніпровську міську раду, що прийняття в експлуатацію самочинно збудованих капітальних споруд, здійснюється відповідно до вимог ст. 39 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, зокрема, шляхом заповнення та подання замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відмова відповідача у прийнятті спірного об`єкту нерухомості в експлуатацію і є підставою для звернення позивача до відповідача з даним позовом до господарського суду, яий грунтується на нормах ст.ст. 376, 392 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Аналіз змісту вказаної норми дозволяє дійти висновку, що вона регулює відносини щодо прав на самочинно збудоване майно між особою, яка здійснила будівництво та власником (користувачем) земельної ділянки.

Таким чином вказана норма може застосовуватися, якщо відома особа, яка здійснила самочинне будівництво та саме така особа і може бути належним відповідачем за таким позовом.

Згідно змісту позовної заяви і наявних матеріалів справи позивачу невідомий власник нерухомого майна, стосовно якого заявлені позовні вимоги, а тому норми ст. 376 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню у цьому випадку.

Як вірно вказано судом першої інстанції порядок визнання права власності на майно, власник якого невідомий, врегульовано ст. 335 ЦК України і передбачає певний порядок дій щодо визнання права власності на безхазяйну річ.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проте, позивач не є власником спірного майна, а між сторонами відсутній спір про право щодо цього майна, тому Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, яке у відповідності до норм Закону України Про регулювання містобудівної діяльності здійснює контрольні та дозвільні функції у сфері містобудування не є належним відповідачем у справі за позовом, який грунтується на нормах ст.ст. 376, 392 ЦК України.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскаржуване рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги Дніпровської міської ради та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 28.05.2019р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2881,50грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019р. у справі № 904/627/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019р. у справі № 904/627/19 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Дніпровську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 06.09.2019 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков