УХВАЛА

м. Київ

11.09.2019Справа № 910/12275/19

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ - ЕЛ"

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування реєстраційних дій

Суддя Гумега О. В.

Представники: без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ - ЕЛ" (відповідач), з такими вимогами:

- визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ-ЕЛ" (03151, м. Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 1; ), оформлене протоколом №19/06/19 від 19 червня 2019 року;

- визнати недійсними та скасувати реєстраційну дію, вчинену державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Галунко Андрієм Петровичем 20 червня 2019 року за №5007991 - "державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників".

Суд ухвалою від 11.09.2019 постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/12275/19, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 30.09.2019 о 10:20 год., залучив до участі у справі третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , залучив до участі у справі третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Галунко Андрія Петровича.

Разом з позовною заявою позивачем подано через відділ діловодства суду заяву про забезпечення позову № б/н від 06.09.2019 (далі - заява про забезпечення позову), відповідно до якої заявник просить суд:

- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам, вчиняти реєстраційні дії стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ-ЕЛ" (), пов`язаних з внесенням змін до установчих документів юридичної особи; зміною статутного або складеного капіталу, зміною складу або інформації про засновників;

- накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ-ЕЛ" () у розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) Статутного капіталу.

В обґрунтування наведеної заяви, поданої на підставі ст. 136-139 ГПК України, позивач зазначив, що оспорюваним рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом № 19/06/19 від 19 червня 2019 року було порушено його корпоративні права, як учасника Товариства, оскільки, на думку позивача, його незаконно було виключено зі складу учасників Товариства, в якому він володів часткою статутного капіталу в розмірі 50%.

Позивач вказав, що внаслідок незаконно проведених загальних зборів учасників Товариства 19 червня 2019 року всупереч положенням ст. 15 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», єдиним учасником Товариства з часткою статутного капіталу в розмірі 100% став ОСОБА_2 (третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог), який водночас є директором Товариства.

На думку позивача, ОСОБА_2 володіє необмеженою можливістю прийняти рішення з будь-якого питання діяльності Товариства, що дає підстав позивачу стверджувати про існування реальних ризиків щодо повторного одноособового прийняття рішень щодо діяльності Товариства і здійснення реєстраційних дій, зокрема щодо змін до установчих документів юридичної особи, зміни складу учасників юридичної особи. На підтвердження зазначеного позивач додав до заяви про забезпечення позову копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається проведення реєстраційних дій щодо Товариства державним реєстратором Галунко А.П. 20 червня 2019 року за №5007991.

Позивач зазначив, що у разі, якщо до закінчення розгляду справи будуть здійснені нові реєстраційні дії відносно Товариства на підставі прийнятих за його відсутності рішень, він не зможе захистити або поновити свої права без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення своїх порушених прав.

За вказаних обставин позивач вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, зокрема, заборони вчиняти реєстраційні дії стосовно Товариства, пов`язані з внесенням змін до установчих документів юридичної особи; зміною статутного або складеного капіталу, зміною складу або інформації про учасників.

Водночас, необхідним заходом забезпечення позову позивач також вважає накладення арешту на частку в статутному капіталі Товариства у розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) Статутного капіталу, що вибула з володіння позивача незаконно і станом на день звернення до господарського суду належить ОСОБА_2 .

При цьому позивач зазначив, що з судового рішення, що перебуває у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухваленого Солом`янським районним судом м. Києва в справі про адмінправопорушення №760/10776/19 від 13.05.2019 року йому стало відомо про заниження податку на прибуток Товариства на загальну суму 1 250 192 грн, у тому числі за 2016 рік у сумі 55897 грн, за 2017 рік у сумі 856882 грн, за 3 квартал 2018 року у сумі 337414 грн, за фактом вчинення якого ОСОБА_2 як директор визнав свою вину у вчиненні протиправних дій щодо порушення податкового обліку.

Крім того, позивачу стало відомо про вчинення ОСОБА_2 як керівником Товариства (та єдиним на даний час учасником Товариства) дій по виведенню активів із Товариства шляхом оплати фіктивних рахунків контрагентів (ФОП Никоненко М. О. , ФОП Трофімчук A. B. , ФОП Прянішнікова Є. Р. , ФОП Чистяков О. О. , ФОП Морозов О. В. , ФОП Шпирко О. К. та ін.).

Такі дії, на думку позивача, можуть призвести до зменшення активів Товариства та штучного збільшення кредиторської заборгованості Товариства, що підтверджує необхідність забезпечення збереження частки позивача в статутному капіталі Товариства шляхом вжиття заходів забезпечення позову.

Позивач також зазначив, що його позбавлено можливості впливати на діяльність Товариства в тому обсязі, який він мав пропорційно до розміру частки 50 % Статутного капіталу Товариства, що мало вирішальний вплив на прийняття рішень загальних зборів Товариства, в тому числі можливості контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу Товариства.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Судом враховано, що у даній справі № 910/12275/19 позивач звернувся з вимогами немайнового характеру (визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів учасників Товариства; визнати недійсними та скасувати реєстраційну дію), а тому судове рішення у разі її задоволення не вимагатиме примусового виконання, у зв`язку з чим така підстави вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає застосуванню та дослідженню. В даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 16.08.2018 у справі № 9101040/18. Верховний Суд вказав, що у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Необхідність вжиття визначеного у заяві заходу забезпечення позову щодо заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам, вчиняти реєстраційні дії стосовно Товариства, обґрунтовується позивачем наявністю у ОСОБА_2 необмежених можливостей прийняття рішень з будь-якого питання діяльності Товариства, існуванням реальних ризиків щодо повторного одноособового прийняття рішень ОСОБА_2 щодо діяльності Товариства і здійснення реєстраційних дій. Зазначене підтверджується позивачем копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається проведення реєстраційних дій щодо Товариства державним реєстратором Галунко А.П . 20 червня 2019 року за №5007991.

В той же час, саме лише посилання заявника на обставини існування ризиків щодо повторного одноособового прийняття рішень ОСОБА_2 щодо діяльності Товариства і здійснення реєстраційних дій, без зазначення та надання належних, допустимих та достатніх доказів (у розумінні ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України) на підтвердження відповідних обставин, не є достатньою підставою для вжиття визначеного позивачем заходу забезпечення позову.

Натомість, копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на який позивач посилається на підтвердження існування існуванням реальних ризиків щодо повторного одноособового прийняття рішень ОСОБА_2 щодо діяльності Товариства і здійснення реєстраційних дій, фактично свідчить лише про проведення спірної реєстраційної дії щодо Товариства, а тому не є належним, допустимим та достатнім доказом необхідності вжиття визначеного позивачем заходу забезпечення позову. Будь-яких інших доказів, окрім наведеного витягу, позивачем до заяви про забезпечення позову не додано.

Необхідність вжиття визначеного у заяві заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства, обґрунтовується позивачем постановою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/10776/19 від 13.05.2019, наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень, з якої позивачу стало відомо про заниження податку на прибуток Товариства, а також твердженням про вчиненням ОСОБА_2 як керівником Товариства дій по виведенню активів із Товариства шляхом оплати фіктивних рахунків контрагентів, на підтвердження чого до заяви про забезпечення позову позивачем додано копії рахунків № 1 від 31.07.2017 та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 31.07.2017

Натомість, ні наведена постанова Солом`янського районного суду м. Києва, ні наведені копії рахунків та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 31.07.2017, не є належними, допустимими та достатніми доказами того, що рішення і дії ОСОБА_2 можуть призвести саме до зменшення активів Товариства, а відповідно, такі докази не є належними, допустимими та достатніми доказами необхідності вжиття визначеного позивачем заходу забезпечення позову. Будь-яких інших доказів, окрім наведених постанови суду, рахунків та актів здачі-приймання робіт (надання послуг), позивачем до заяви про забезпечення позову не додано.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову № б/н від 06.09.2019, з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 136, 137, 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову № б/н від 06.09.2019 відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 11.09.2019 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. В. Гумега