РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2019Справа № 910/13071/18

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех"

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Український будівельний альянс"

відповідача-2: ОСОБА_1

про стягнення 1 314 284,47 грн.

За зустрічним позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех"

про визнання недійсним договору поруки

Суддя Гумега О. В.

секретар судового засідання

Мухіна Я. І.

Представники:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): Осінніков К.В. за довіреністю № б/н від 20.05.2018

відповідач-1 за первісним позовом: не з`явився

відповідач-2 за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український будівельний альянс" (відповідач-1) та ОСОБА_1 (відповідач-2) про стягнення солідарно 1314284,47 грн., з яких 962776,90 грн. основної заборгованості, 168494,71 грн. пені, 9988,47 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 173024,39 грн. відсотків річних.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем-1 зобов`язання з оплати за товар, поставлений на підставі Договору № 04К від 07.12.2017, який укладено між позивачем та відповідачем-1, внаслідок чого заборгованість відповідача-1 становить 1314284,47 грн. З огляду на укладений між позивачем та відповідачем-2 Договір поруки від 07.12.2017, згідно якого відповідач-2 як поручитель зобов`язався перед позивачем відповідати по зобов`язанням відповідача-1 (боржника), що випливають з Договору № 04К від 07.12.2017 зі всіма змінами та доповненнями до нього, та встановлену наведеним договором поруки солідарну відповідальність відповідача-1 та відповідача-2, позивач звернувся до господарського суду з вимогами про стягнення спірної заборгованості солідарно з відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 постановлено звернутись до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 .

25.10.2018 через відділ діловодства суду від Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення на запит суду про надання інформації про реєстрацію особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 26.11.2018 о 13:45 год.

21.11.2018 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-1 вказав, що з позовними вимогами погоджується частково в частині основної суму боргу, проте не визнає розрахунку позивачем штрафних санкцій за договором та курсової різниці.

У підготовче засідання, призначене на 26.11.2018, з`явилися представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 у підготовче засідання 26.11.2018 не з`явився.

У підготовчому засіданні 26.11.2018 представник відповідача-1 подав клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_1 (відповідач-2).

У підготовчому засіданні 26.11.2018 представник відповідача-1 подав клопотання про роз`єднання позовних вимог. Зазначеним клопотанням представник відповідача-1 просив суд роз`єднати позовні вимоги, виділивши в окреме провадження позовні вимоги до ОСОБА_1 (відповідач-2).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 відкладено підготовче засідання у справі на 10.12.2018 о 15:20 год.

10.12.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, згідно якої позивач у повному обсязі підтримав позовні вимоги, стосовно заперечень відповідача-1 проти розрахунку штрафних санкцій за договором, позивач вказав, що відповідач-1 наводить лише загальні норми законодавства та не наводить контраргументів щодо правових підстав стягнення штрафних санкцій та відсотків річних, контррозрахунок штрафних санкції не надає. У відповіді на відзив відповідча-1 позивач також вказав, що заперечує проти клопотання відповідача-1 про роз`єднання позовних вимог та закриття провадження у справі із посиланням на відповідні норми права та судову практику.

У підготовче засідання, призначене на 10.12.2018, з`явилися представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 у підготовче засідання 10.12.2018 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду та відкладено підготовче засідання у справі на 29.01.2018 о 10:50 год.

07.12.2018 через відділ діловодства суду від ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом, відповідач-2 за первісним позовом) надійшов зустрічний позов у справі № 910/13071/18 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" (відповідач за зустрічним позовом, позивач за первісним позовом) про визнання недійсним Договору поруки від 07 грудня 2017 року, укладеного між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1

Зустрічний позов містить клопотання позивача за зустрічним позовом про поновлення строку на подання зустрічного позову; витребування від позивача оригіналу Договору поруки від 07 грудня 2017 року, укладеного між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 , призначення судової почеркознавчої експертизи Договору поруки від 07 грудня 2017 року із зазначенням питання, яке позивач за зустрічним позовом запропонував поставити на вирішення судового експерта.

Зустрічний позов мотивовано тим, що первісний позов ТОВ "Торговий Дім "Альфатех" заявлено на підставі Договору поруки від 07.12.2017, тоді як позивач за зустрічним позовом стверджує, що такий договір він не підписував, у зв`язку з чим просить суд визнати недійсним Договір поруки від 07.12.2017, укладений між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання зустрічного позову задоволено, поновлено строк на подання зустрічного позову, зустрічну позовну заяву залишено без руху, встановлено спосіб усунення та строк.

24.01.2018 через відділ діловодства суду від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" про визнання недійсним Договору поруки від 07 грудня 2017 року до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/13071/18, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та призначено підготовче засідання на 29.01.2019 о 10:50 год.

У підготовче засідання, призначене на 29.01.2019, з`явився представник відповідача-1 за первісним позовом. Представники позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у підготовче засідання 29.01.2019 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 відкладено підготовче засідання у справі на 18.02.2019 о 11:20 год.

18.02.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічний позов, відповідно до якого останній просив у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити повністю та витребувати відповідні докази.

У підготовче засідання, призначене на 18.02.2019, з`явилися представники учасників справи.

У підготовчому засіданні 18.02.2019 представник відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) повторно подав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Клопотання залучене судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 18.02.2019 представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надав клопотання з додатком, а саме оригінал Договору поруки від 07 грудня 2017 року. Доказ долучений судом до матеріалів справи.

Враховуючи обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 191 ГПК України, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем-1 за первісним позовом позову порушує права чи інтереси інших осіб, зокрема, ОСОБА_1 (відповідача-2 за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом).

У судовому засіданні 18.02.2019 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем-1 позову.

У підготовчому засіданні 18.02.2019 здійснювався розгляд клопотання про роз`єднання позовних вимог, поданого представником відповідача-1 за первісним позовом у підготовчому засіданні 26.11.2018.

Представник відповідача-1 за первісним позовом у підготовчому засіданні 18.02.2019 вказав, що не підтримує вищенаведене клопотання. Клопотання судом відхилене.

У підготовчому засіданні 18.02.2019 здійснювався розгляд клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_1 (відповідача-2 за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом), поданого представником відповідача-1 у підготовчому засіданні 26.11.2018.

Представник відповідача-1 за первісним позовом у підготовчому засіданні 18.02.2019 вказав, що не підтримує вищенаведене клопотання. Клопотання судом відхилене.

У підготовчому засіданні 18.02.2019 здійснювався розгляд клопотання відповідача-2 про витребування у ТОВ "Торговий Дім "Альфатех" доказів, а саме оригіналу Договору поруки від 07 грудня 2017 року, викладеного відповідачем-2 за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) у зустрічній позовній заяві.

Враховуючи те, що даний доказ вже міститься в матеріалах справи, вказане клопотання є безпідставним, у зв`язку з чим залишено судом без розгляду.

У підготовчому засіданні 18.02.2019 здійснювався розгляд клопотання, викладеного позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) у відзиві на зустрічний позов, про витребування доказів, а саме доказів у формі заяви свідка директора ТОВ "Український будівельний альянс" ОСОБА_2 та заяви свідка ОСОБА_3 .

Розглянувши дане клопотання про витребування доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на невідповідність такого клопотання вимогам ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 18.02.2019 здійснювався розгляд клопотання, викладеного відповідачем-2 за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) у зустрічній позовній заяві, та клопотання, поданого останнім повторно у даному підготовчому засіданні, згідно якого просив суд призначити судову почеркознавчу експертизу Договору поруки від 07 грудня 2017 року, на вирішення якої поставити питання: "Чи виконаний підпис в оригіналі Договору поруки від 07 грудня 2017, укладеного між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 чи іншою особою?", проведення експертизи у даній справі просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Суд у підготовчому засіданні, призначеному на 18.02.2019, дійшов висновку про необхідність призначення у справі № 910/13071/18 судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 відкладено підготовче засідання у справі на 11.03.2019 о 14:30 год., запропоновано учасникам справи надати документи, що містять вільні і умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_1 , запропоновано учасникам справи надати перелік питань, які, на їх думку, необхідно поставити судовому експерту та експертну установу, якій доручити проведення судової експертизи, зобов`язано ОСОБА_1 особисто з`явитися в підготовче засідання, призначене на 11.03.2019, з метою відібрання експериментальних зразків підпису.

11.03.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання щодо призначення експертизи у справі №910/13071/17.

11.03.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" надійшла заява про забезпечення позову № 07/03-19-1 від 07.03.2019, відповідно до якої позивач за первісним позовом просить суд застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне ОСОБА_1 на праві власності майно - квартиру загальною площею 90,4 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 .

У підготовче засідання, призначене на 11.03.2019, з`явилися представники учасників справи та ОСОБА_1 (відповідач-2 за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом).

У підготовчому засіданні, призначеному на 11.03.2019, представник відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) подав клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу Договору застави № 1433 від 15.07.2018, укладеного між ТОВ "ПЕРІ УКРАЇНА" та ОСОБА_1 за підписом останніх. Зазначений Договір містить зразок підпису ОСОБА_1 (т. 2, а. с. 13-16 ). Клопотання долучене судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 11.03.2019, суд відібрав зразки підписів ОСОБА_1 та долучив їх до матеріалів справи (т. 2, а. с. 17-22).

У підготовчому засіданні, призначеному на 11.03.2019, суд розпочав розгляд заяви про забезпечення позову, поданої позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом).

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначену заяву підтримав.

Представник відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) та ОСОБА_1 заперечували з приводу забезпечення позову та просили суд надати час для подання відповідних доказів, на підтвердження власних заперечень.

У підготовчому засіданні, призначеному на 11.03.2019, суд оголосив перерву до 18.03.2019 о14:20 год.

У підготовче засідання, призначене на 18.03.2019, з`явилися представники учасників справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 18.03.2019 представник відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи за підписом приватного нотаріуса, а саме: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з актуальною інформацією про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером № 000, станом на 18.03.2019; оригінал Договору застави транспортного засобу № НОМЕР_1 від 27.06.2012. Зазначений Договір містить зразок підпису ОСОБА_1 Клопотання разом з доданими до нього доказами долучене судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні, призначеному на 18.03.2019, суд продовжив розгляд заяви про забезпечення позову, поданої позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом), 11.03.2019 через відділ діловодства суду.

У підготовчому засіданні, призначеному на 18.03.2019, суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали про відмову у забезпеченні позову.

У підготовчому засіданні 18.03.2019 суд продовжив вирішення питання щодо призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 № 910/13071/18 призначено судово-почеркознавчу експертизу у справі № 910/13071/18, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта поставлено таке питання - "Чи виконаний підпис та напис ОСОБА_1 в оригіналі Договору поруки від 07 грудня 2017 (за поручителя), укладеного між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 чи іншою особою?"; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи у справі № 910/13071/18.

20.03.2019 матеріали справи № 910/13071/18 скеровано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

11.04.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов супровідний лист № 8162/8163/19-32 від 03.04.2019, за підписом директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О.Г. Рувіна, в якості додатку до якого долучено клопотанням судових експертів Тарасюк І.М., Красюка І.П, якими останні повідомили про недостатню кількість порівняльного матеріалу для проведення судово-почеркознавчої експертизи та просили суд надати вказані у клопотанні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 № 910/13071/18 поновлено провадження у справі № 910/13071/18; призначено підготовче засідання у справі на 14.05.2019 о 11:50 год.; запропоновано учасникам справи надати документи з вільними зразками почерку та підпису ОСОБА_1 ; ухвалено забезпечити явку ОСОБА_1 в підготовче засідання для отримання додаткових експериментальних зразків підпису.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 відкладено підготовче засідання у справі на 27.05.2019 о 12:20 год. та запропоновано учасникам справи виконати вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у повному обсязі.

У підготовче засідання, призначене на 27.05.2019, з`явилися представники відповідача-1 за первісним позовом та відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом). Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) у підготовче засідання 27.05.2019 не з`явився.

У підготовчому засіданні 27.05.2019 представник відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) подав клопотання про долучення документів з вільними зразками підписів ОСОБА_1 . Клопотання залучене судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 27.05.2019 суд відібрав експериментальні зразки підпису відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2019 провадження у справі № 910/13071/18 зупинено до закінчення проведення експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 № 910/13071/18, та направлено матеріали справи № 910/13071/18 Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

27.06.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов супровідний лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.06.2109 №8162/8163/19-32 з повідомленням про залишення ухвали Господарського суду міста Києва від 27.05.2019 № 910/13071/18 без виконання, у зв`язку з несплатою вартості дослідження. В якості додатків до наведеного листа долучено матеріали справи № 910/13071/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 поновлено провадження у справі № 910/13071/18 та призначено підготовче засідання у справі на 15.07.2019 о 12:40 год.

У підготовче засідання, призначене на 15.07.2019, з`явилися представники учасників справи та ОСОБА_1 (відповідач-2 за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом).

У підготовчому засіданні 15.07.2019 представник відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) звернувся до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 відхилено клопотання позивача за зустрічним про призначення судової почеркознавчої експертизи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.08.2019 о 16:00 год.

15.07.2019 через відділ діловодства суду від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви.

02.08.2019 через відділ діловодства суду від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони.

Судове засідання, призначене на 05.08.2019 не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Гумеги О.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 призначено судове засідання на 09.09.2019 о 10:20 год.

У судове засідання, призначене на 09.09.2019, з`явився представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом).

Представники відповідача-1 за первісним позовом та відповідача-2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) у судове засідання 09.09.2019 не з`явились, про дату, час ті місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Судом враховано, що матеріали справи містять клопотання позивача за зустрічним позовом, подане 02.08.2019 через відділ діловодства суду, про розгляд справи за відсутності сторони. Наведене клопотання судом задоволене.

У судовому засіданні суд вирішував клопотання позивача за зустрічним позовом, подане 15.07.2019 через відділ діловодства суду, про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 суд постановив залишити без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" про визнання недійсним Договору поруки від 07.12.2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 09.09.2019 здійснювався розгляд справи по суті за первісним позовом ТОВ "ТД "Альфатех" до ТОВ "УБА" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно 1314284,47 грн., з яких 962776,90 грн. основної заборгованості, 168494,71 грн. пені, 9988,47 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 173024,39 грн. відсотків річних.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

В судовому засіданні, призначеному на 09.09.2019, судом заслухане вступне слово представника позивача за первісним позовом , з`ясовано обставини справи та досліджено докази, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.09.2019 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З`ясувавши обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши в судовому засіданні докази, якими сторони обґрунтовували відповідні обставини, суд

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" (далі - позивач, ТОВ "ТД "Альфатех") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український будівельний альянс" (далі - відповідач-1, ТОВ "УБА") та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2, ОСОБА_1 ) про стягнення солідарно 1314284,47 грн., з яких 962776,90 грн. основної заборгованості, 168494,71 грн. пені, 9988,47 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 173024,39 грн. відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 не виконав зобов`язання з оплати за товар, поставлений на підставі Договору № 04К від 07.12.2017, який укладено між ТОВ "ТД "Альфатех" та ТОВ "УБА", внаслідок чого заборгованість відповідача-1 становить 1314284,47 грн. З огляду на укладений між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 Договір поруки від 07.12.2017, згідно якого ОСОБА_1 як поручитель зобов`язався перед ТОВ "ТД "Альфатех" відповідати по зобов`язанням відповідача-1 (боржника), що випливають з Договору № 04К від 07.12.2017 зі всіма змінами та доповненнями до нього, та встановлену наведеним договором поруки солідарну відповідальність відповідача-1 та ОСОБА_1 , ТОВ "ТД "Альфатех" звернулось до господарського суду з вимогами про стягнення спірної заборгованості солідарно з ТОВ "УБА" (відповідач-1) та ОСОБА_1 (відповідач-2).

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву частково погодився з позовними вимогами ТОВ "ТД "Альфатех" в частині основної суму боргу, проте не визнав розрахунку позивача за первісним позовом штрафних санкцій за договором та курсової різниці.

Відповідач-2 відзив на позовну заяву ТОВ "ТД "Альфатех" не подав, водночас подав зустрічний позов до ТОВ "ТД "Альфатех" (відповідача за зустрічним позовом) про визнання недійсним Договору поруки від 07 грудня 2017 року, укладеного між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" про визнання недійсним Договору поруки від 07.12.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" та ОСОБА_1 .

Судом здійснювався розгляд справи по суті за первісним позовом ТОВ "ТД "Альфатех" до ТОВ "УБА" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно 1314284,47 грн., з яких 962776,90 грн. основної заборгованості, 168494,71 грн. пені, 9988,47 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 173024,39 грн. відсотків річних.

2. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

У наведеній постанові Великої Палати Верховного Суду також вказано, що положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Судом також враховано висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові 13.03.2019 у справі № 906/277/18, згідно якого з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року - спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. Іншими словами, до юрисдикції господарського суду не належить, зокрема, спір щодо виконання договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого ТОВ "ТД "Альфатех" позову, даний позов подано до господарського суду з вимогами, зокрема, до фізичної особи - ОСОБА_1 , як поручителя за Договором поруки від 07.12.2017, що укладений на забезпечення зобов`язання за Договором № 04К від 07.12.2017, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за Договором № 04К від 07.12.2017, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Таким чином, позов ТОВ "ТД "Альфатех" до ТОВ "УБА" та ОСОБА_1 про стягнення з останніх солідарно 1314284,47 грн., належить до юрисдикції господарського суду.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений між ТОВ "ТД "Альфатех" та ТОВ "УБА" Договір № 04К від 07.12.2017 за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

З метою забезпечення належного виконання ТОВ "УБА" своїх зобов`язань за Договором № 04К від 07.12.2017, між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 укладено Договір поруки від 07.12.2017.

Відповідно до приписів статей 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Оцінка аргументів учасників справи.

07.12.2017 між ТОВ "ТД "Альфатех" (продавець, позивач) та ТОВ "УБА" (покупець, відповідач-1) укладено Договір №04К (далі - Договір поставки), за умовами п. 1.1 якого покупець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити колісний ковшовий екскаватор-навантажувач Bobcat модель В700, в кількості 1 шт. (далі - товар).

Пунктом 2.1 Договору поставки передбачено, що комплектація товару, строки та умови поставки визначені у Додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Загальна сума Договору поставки складає 1 817 710,00 грн., що еквівалентно 67 000,00 доларів США, за курсом відповідно до домовленості сторін на день укладення даного Договору (27,13 грн. дорівнюється до 1 долару США) (п. 3.1 Договору поставки).

Пунктом 3.5 Договору поставки передбачено, що оплата товару здійснюється (частинами або повністю) в національній валюті України - гривні. При підвищенні міжбанківського курсу долару по відношенню до гривні з моменту підписання даного Договору до моменту здійснення фактичної оплати (незалежно від наявності прострочення покупця по оплаті), загальна сума Договору належить до перерахунку відповідно до наведеної у цьому пункті Договору формулою за вирахуванням раніше здійснених платежів.

Інформація про міжбанківський валютний курс міститься на сайті http://minfin.com.ua/currency/mb. При розрахунку суми платежу приймається міжбанківський курс продажу доларів на день фактичної сплати, зафіксованої після закриття торгів (п. 3.6 Договору поставки).

Пунктом 5.1 Договору поставки передбачено умови оплати - розстрочка платежу.

Згідно з п. 5.2 Договору поставки, оплата за товар здійснюється відповідно до графіка, наведеного у Додатку № 1 (таблиця 2) до даного Договору, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у п. 11 даного Договору.

У Додатку № 1 (таблиця 2) до Договору поставки вказано наступний графік оплати за поставлений товар:

Призначення платежуСума, еквівалент дол. СШАДата оплати
Перший платіж11100,00 08 грудня 2017 року
Другий платіж9000,00Протягом 10 календарних днів з моменту підписання Акту приймання-передачі
Третій платіж3700,00 До 18 січня2018 року
Четвертий платіж6700,00 До 18 лютого 2018 року
П`ятий платіж7700,00 До 18 березня 2018 року
Шостий платіж9700,00 До 18 квітня 2018 року
Сьомий платіж7700,00 До 18 травня 2018 року
Восьмий платіж7700,00 До 18 червня 2018 року
Дев`ятий платіж3700,00До 18 липня 2018 року
Всього67 000,00

Згідно з п. 10.3 Договору поставки, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за даним Договором.

Станом на час розгляду спору по суті даний Договір поставки є чинним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

На виконання умов Договору поставки позивачем було поставлено відповідачу-1 в порядку, передбаченому даним Договором, колісний ковшовий екскаватор-навантажувач Bobcat модель В700, серійний номер B44Z11015, у кількості 1 шт., за ціною 1817710,00 грн. (в т.ч. ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №163 від 18.12.2017 та Актом приймання-передачі від 18.12.2017, які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками позивача та відповідача-1.

Претензії по якості та комплектності поставленого товару, зауваження щодо наданих разом з товаром документам відповідачем-1 позивачу не пред`являлись, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи визначені контрагентами у пунктах 5.1, 5.2 Договору поставки та Додатку № 1 (таблиця 2) до цього Договору умови (розстрочка платежу) та строки оплати за поставлений товар, приймаючи до уваги отримання покупцем (відповідачем-1) товару за спірним правочином, суд встановив, що платежі з оплати за товар відповідач-1 повинен був здійснити у такі строки:

перший платіж у сумі 11100,00 дол. США - граничний строк оплати 08.12.2017 (включно);

другий платіж у сумі 9000,00 дол. США - граничний строк оплати 28.12.2017 (включно); враховуючи дату підписання Акту приймання-передачі товару - 18.12.2017, протягом 10 календарних днів від якої мав бути здійснений другий платіж;

третій платіж в сумі 3700,00 дол. США - граничний строк оплати 18.01.2018 (включно);

четвертий платіж в сумі 6700,00 дол. США - граничний строк оплати 18.02.2018 (включно);

п`ятий платіж в сумі 7700,00 дол. США - граничний строк оплати 18.03.2018 (включно);

шостий платіж в сумі 9700,00 дол. США - граничний строк оплати 18.04.2018 (включно);

сьомий платіж в сумі 7700,00 дол. США - граничний строк оплати 18.05.2018 (включно);

восьмий платіж в сумі 7700,00 дол. США - граничний строк оплати 18.06.2018 (включно);

дев`ятий платіж в сумі 3700,00 дол. США - граничний строк оплати 18.07.2018 (включно).

Оплату за поставлений позивачем товар відповідач-1 здійснив з простроченням графіка оплати (Додаток № 1 до Договору поставки) та частково - в сумі 900 000.00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а саме:

08.12.2017 - 300 000,00 грн. (платіжне доручення №1823 від 08.12.2017);

23.01.2018 - 100 000,00 грн. (платіжне доручення №2220 від 23.01.2018);

26.01.2018 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення №2248 від 26.01.2018);

30.01.2018 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення №2263 від 30.01.2018);

05.02.2018 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення №2347 від 05.02.2018);

23.03.2018 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення №2714 від 23.03.2018);

02.04.2018 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення №2780 від 02.04.2018);

19.06.2018 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення №3311 від 19.06.2018);

22.06.2018 - 50 000,00 грн. (платіжне доручення №3372 від 22.06.2018).

Як вбачається з наведеного, оплата товару здійснювалась відповідачем-1 з дотриманням умов п. 3.5 Договору поставки - в національній валюті України - гривні.

Станом на дату складання та підписання позивачем позовної заяви (25.09.2018), а рівно і станом на час вирішення спору по суті, відповідачем-1 не здійснено в повному обсязі розрахунок за поставлений позивачем товар, що останнім не заперечувалось.

Суд відзначає, що враховуючи умови пунктів 3.5, 3.6 Договору поставки, заборгованість з оплати за поставлений товар підлягає перерахунку за формулою, наведеною у п. 3.5 Договору поставки за вирахуванням вищенаведених здійснених часткових платежів, оскільки з моменту підписання Договору поставки від 07.12.2017 та до 25.09.2018 міжбанківський курс долару по відношенню до гривні підвищився: 07.12.2017 - 27,13 гривень за 1 долар США; 25.09.2018 - 28,055 гривень за 1 долар США.

Здійснивши перевірку зробленого позивачем розрахунку основної заборгованості відповідача-1 за поставлений товар у сумі 962776,90 грн. (а.с. 11 т. 1), суд визнає цей розрахунок обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи. Водночас судом враховано, що відповідачі у справі не заперечували наведений розрахунок та визначену ним суму основної заборгованості відповідача-1 за поставлений товар у розмірі 962776,90 грн.

Суд звертає увагу, що у зазначеному розрахунку основної заборгованості позивачем визначено: дати належних (на думку позивача) оплат з першого по дев`ятий платіж; дати та суми здійснених відповідачем-1 фактичних оплат (у гривнях) за кожним спірним платежем, враховано міжбанківський курс долару по відношенню до гривні на відповідну дату оплати, з урахуваннями чого в подальшому визначено суми заборгованості та періоди прострочення оплати цих сум за кожним спірним платежем.

Разом з цим, позивачем не враховано приписи ч. 5 ст. 253 Цивільного кодексу України, згідно яких якщо останній день строку припадає на вихідний святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Враховуючи наведені приписи, належною датою оплати за четвертим платежем є 19.02.2018 (оскільки 18.02.2018 - вихідний день), а за п`ятим платежем - 19.03.2018 (оскільки 18.03.2018 - вихідний день).

Таким чином, судом по матеріалам справи встановлено прострочення відповідачем-1 з оплати за поставлений товар:

перший платіж - в сумі 1215,45 грн. за період з 09.12.2017 по 22.01.2018;

другий платіж - в сумі 98784,55 грн. за період з 29.12.2017 по 22.01.2018,

в сумі 50000,00 грн. за період з 29.12.2017 по 25.01.2018,

в сумі 50000,00 грн. за період з 29.12.2017 по 29.01.2018;

в сумі 50000,00 грн. за період з 29.12.2017 по 04.02.2018,

в сумі 6296,49 грн. за період з 29.12.2017 по 22.03.2018;

третій платіж - в сумі 43703,51 грн. за період з 19.01.2018 по 22.03.2018,

в сумі 50000,00 грн. за період з 19.01.2018 по 01.04.2018,

в сумі 6677,49 грн. за період з 19.01.2018 по 18.06.2018;

четвертий платіж - в сумі 43322,51 грн. за період з 20.02.2018 по 18.06.2018,

в сумі 50000,00 грн. за період з 20.02.2018 по 21.06.2018,

в сумі 50000,00 грн. за період з 20.02.2018 по 08.07.2018,

в сумі 39369,67 грн. за період з 20.02.2018 по 16.08.2018;

п`ятий платіж - в сумі 60630,33 грн. за період з 20.03.2018 по 16.08.2018,

в сумі 154792,98 грн. за період з 20.03.2018 по 25.09.2018;

шостий платіж - в сумі 272133,50 грн. за період з 19.04.2018 по 25.09.2018;

сьомий платіж - в сумі 216023,50 грн. за період з 19.05.2018 по 25.09.2018;

восьмий платіж - в сумі 216023,50 грн. за період з 19.06.2018 по 25.09.2018;

дев`ятий платіж - в сумі 103803,50 грн. за період з 19.07.2018 по 25.09.2018.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач-1 свої зобов`язання за Договором поставки щодо своєчасного та повного розрахунку за поставлений йому товар не виконав, оплату платежів в установлені у Додатку № 1 (таблиця 2) до Договору поставки строки не здійснив, внаслідок чого у нього утворилась основна заборгованість перед позивачем у сумі 962776,90 грн.

Доказів на підтвердження погашення заборгованості в сумі 962776,90 грн. відповідач-1 не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, суд вважає, що вимоги позивача в частині основної заборгованості є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в сумі 962776,90 грн.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення 168494,71 грн. пені за несвоєчасне виконання відповідачем-1 зобов`язання за Договором поставки з оплати за поставлений товар.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, у пункті 6.1 Договору поставки визначено, що у разі порушення покупцем строків оплати, передбачених п. 5.2 Договору поставки, останній сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченої до оплати суми за кожен день прострочення платежу.

За прострочення виконання зобов`язання з оплати товару на підставі пункту 6.1 Договору, позивач нарахував пеню в загальній сумі 168494,71 грн. (а.с. 12-18 т. 1).

Судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано приписи ч. 5 ст. 253 Цивільного кодексу України при визначенні належної дати оплати за четвертим та п`ятим платежами, а тому не вірно визначено початок періоду прострочення з оплати сум заборгованості за ці періоди, тоді як нарахування пені за четвертим та п`ятим платежами слід здійснювати з 20.02.2018 та 20.03.2018, відповідно.

Враховуючи вказане, розрахунок пені, здійснений позивачем у позовній заяві (а.с. 12-18 т. 1), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем-1 грошового зобов`язання за четвертим та п`ятим платежами, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку за іншими платежами, здійснивши власний розрахунок пені, судом встановлено, що загальна сума пені становить 168151,87 грн. (43,06 грн. + 1962,16 грн. + 1112,33 грн. + 1287,67 грн. + 1550,68 грн. + 456,45 грн. + 2439,02 грн. + 3256,16 грн. + 920,03 грн. + 4778,53 грн. + 5654,79 грн. + 6446,58 грн. + 6543,99 грн. + 8529,77 грн. + 27794,88 грн. + 41259,91 грн. + 26715,89 грн. + 20477,84 грн. + 6922,13 грн. = 168151,87 грн.), а тому вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 168151,87 грн. В іншій частині, в сумі 342,84 грн., вимоги про стягнення пені задоволення не підлягають з наведених вище підстав.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 173024,39 грн. відсотків річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вказаних норм, у Договорі поставки сторони узгодили збільшити розмір річних до 40 процентів, а саме: у разі, якщо прострочення платежу складає більше 10 (десяти) робочих днів, покупець додатково сплачує відсотки у розмірі 40% річних від суми заборгованості за весь період прострочення (п. 6.4. Договору поставки).

Суд, проаналізувавши зміст пункту 6.4 Договору поставки, положення частини 2 статті 549 та статтю 625 Цивільного кодексу України, дійшов до висновку, що у пункті 6.4 Договору, фактично, сторони погодили збільшення відсотків річних, можливість стягнення та узгодження розміру яких визначені у статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, та у зв`язку з простроченням відповідачем-1 виконання зобов`язання щодо оплати отриманого товару платежами у строки, визначені Додатком № 1 (таблиця 2) до Договору поставки, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 6.4 Договору поставки були розраховані та заявлені до стягнення 40 % річних від прострочених сум за періоди прострочення, вказані позивачем у розрахунку відсотків річних (а.с. 24 т. 1).

Судом здійснено перевірку розрахунку відсотків річних, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем не враховано, що пунктом 6.4. Договору поставки сторонами узгоджено додаткову сплату покупцем відсотків у розмірі 40% річних від суми заборгованості за весь період прострочення, а рівно не встановлено, що початок прострочення слід обраховувати після вказаних у цьому пункті договору 10 (десяти) робочих днів.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладено наступний правовий висновок:

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Згідно з ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Здійснивши власний розрахунок відсотків річних, судом встановлено, що загальна сума відсотків річних становить 196445,39 грн. Однак, враховуючи заявлення до стягнення позивачем 40% річних в сумі 173024,39 грн., саме така сума підлягає стягненню.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач також нарахував та просить суд стягнути 9988,47 грн. інфляційного збільшення суми боргу.

З приводу вказаних вимог суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 викладено наступний правовий висновок:

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем (а.с. 19-23 т.1), та встановлено, що такий розрахунок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, за виключенням нарахування інфляційного збільшення на суму боргу в розмірі 1215,45 грн. (перший платіж).

Суд відзначає, що нарахування інфляційних збільшення на суму 1215,45 грн. за визначений позивачем період з 09.12.2017 по 22.01.2018 - є правомірним лише за січень 2018 року (тобто за наступний місяць, в якому виникла така заборгованість). Інфляційне збільшення в такому випадку складає 18,23 грн. (тоді як позивач не вірно визначив 30,57 грн.).

Враховуючи вказане, у наведеній частині розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с.19-23 т. 1), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, тоді як в іншій частині розрахунок інфляційного збільшення суми боргу, здійснений позивачем, є обґрунтованим та вірним.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу підлягають частковому задоволенню в сумі 9976,13 грн. В іншій частині, в сумі 12,34 грн., вимоги про стягнення інфляційного збільшення суми боргу задоволення не підлягають з наведених вище підстав.

Водночас, судом також встановлено, що між ТОВ "ТД "Альфатех" (кредитор, позивач) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач-2) укладено Договір поруки від 07.12.2017 (далі - Договір поруки), згідно з п. 1.1 якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати по зобов`язаннях ТОВ "УБА" (боржник, відповідач-1), що випливають з Договору поставки № 04К від 07 грудня 2017 року зі всіма змінами та доповненнями до нього (далі - основне зобов`язання), що укладений між кредитором та боржником, відповідно до якого продавець (ТОВ "ТД "Альфатех") зобов`язується поставити, а покупець (ТОВ "УБА") прийняти та оплатити колісний ковшовий екскаватор-навантажувач BOBCAT модель В700 в кількості однієї одиниці; сума коштів, яка підлягає сплаті боржником Кредитору за основним зобов`язанням складає 1817710, що еквівалентно 67000 доларів США 00 центів за курсом, згідно домовленості сторін, гривні до долара США на день укладення договору поставки (27,13 гривень прирівнюється до 1 долара США).

Також, у наведеному пункті договору встановлено, що поручитель (відповідач-2) відповідає перед кредитором (позивачем) всім своїм майном та грошовими коштами за виконання боржником (відповідачем-1) основного зобов`язання, в тому числі за порушення боржником будь-яких умов основного зобов`язання.

Відповідно до п. 2 Договору поруки, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, а саме за сплату коштів за основним зобов`язанням, виконання інших умов основного зобов`язання та відшкодування збитків, завданих кредитору, в зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням боржником умов основного зобов`язання.

Відповідальність поручителя настає, якщо основне зобов`язання не буде виконане в строк, передбачений його умовами, або достроково у випадку порушення умов основного зобов`язання (п. 3 Договору поруки).

З моменту настання строку виконання умов основного зобов`язання або достроково у випадку порушення умов основного зобов`язання, кредитор надсилає поручителю вимогу виконання умов основного зобов`язання та має право пред`явити позов до поручителя про стягнення всієї суми заборгованості по основному договору (п. 4 Договору поруки). Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушених зобов`язань боржника протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі (п. 4.1 Договору поруки).

Згідно з п. 11 Договору поруки, цей договір вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання основного зобов`язання.

Станом на час розгляду справи по суті Договір поруки є чинним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, твердження відповідача-2 про те, що Договір поруки він не підписував, судом відхиляються як безпідставні та необгрунтовані, оскільки відповідачем-2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження таких тверджень. При цьому суд відзначає, що призначена ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 № 910/13071/18 судово-почеркознавча експертиза у справі № 910/13071/18, на вирішення якої поставлено питання - "Чи виконаний підпис та напис ОСОБА_1 в оригіналі Договору поруки від 07 грудня 2017 (за поручителя), укладеного між ТОВ "ТД "Альфатех" та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 чи іншою особою?", не була проведена, ухвала суду від 27.05.2019 № 910/13071/18 залишена експертною установою без виконання, у зв`язку з несплатою вартості дослідження ОСОБА_1 , якого наведеною ухвалою суду зобов`язано попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Судом встановлено, що ТОВ "ТД "Альфатех" на підставі Договору поруки направило поручителя - Козію В.П. вимогу №24/05/18/2 від 24.05.2018 про виконання забезпеченого порукою зобов`язання, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення до листа з оголошеною цінністю від 25.05.2019 та фіскальним чеком від 25.05.2019. Наведена вимога залишена ОСОБА_1 без виконання.

Враховуючи невиконання відповідачем-1 (боржником) зобов`язань за Договором № 04К від 07.12.2017 щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар та умови Договору поруки 07.12.2017, що передбачають відповідальність відповідача-2 (поручителя) перед позивачем (кредитором) всім своїм майном та грошовими коштами за виконання боржником Договору № 04К від 07.12.2017, в тому числі за порушення останнім будь-яких умов цього договору, вимоги позивача про стягнення з відповідачів-1,2 солідарно заявлених сум заборгованості, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з підстав, викладених вище.

4. Висновки суду.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку зібраним у справі доказам та аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Альфатех" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український будівельний альянс" та ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а саме: стягненню солідарно з відповідача-1 та відповідаа-2 підлягають суми: 962776,90 грн. основної заборгованості, 168151,87 грн. пені, 173024,39 грн. відсотків річних, 9976,13 грн. інфляційного збільшення суми боргу.

5. Розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач разом із позовною заявою подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який складається тільки з суми судового збору. Інші судові витрати у наведеному попередньому розрахунку позивач не вказав.

Відповідачі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подали.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 19714,28 грн. відповідно до приписів статті 129 ГПК України покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 9854,47 грн. - на відповідача-1 та 9854,47 грн. - на відповідача-2.

При цьому судом враховано, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 232, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС" (03150, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 139 ЛІТЕРА Л; ідентифікаційний код 41045425) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" (52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ СУХОМЛИНСЬКОГО, будинок 48 Б; ідентифікаційний код 37383046) 962776,90 грн. (дев`ятсот шістдесят дві тисячі сімсот сімдесят шість гривень 90 коп.) основної заборгованості, 168151,87 грн. (сто шістдесят вісім тисяч сто п`ятдесят одну гривню 87 коп.) пені, 173024,39 грн. (сто сімдесят три тисячі двадцять чотири гривні 39 коп.) відсотків річних, 9976,13 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість гривень 13 коп.) інфляційного збільшення суми боргу.

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС" (03150, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 139 ЛІТЕРА Л; ідентифікаційний код 41045425) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" (52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ СУХОМЛИНСЬКОГО, будинок 48 Б; ідентифікаційний код 37383046) 9854,47 грн. (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 47 коп.) судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТОРГОВИЙ ДІМ "АЛЬФАТЕХ" (52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЯ СУХОМЛИНСЬКОГО, будинок 48 Б; ідентифікаційний код 37383046) ) 9854,47 грн. (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 47 коп.) судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 12.09.2019.

Суддя Гумега О. В.