ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1018/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин»

до Дочірнього підприємства «Рітейл Центр»

прo стягнення 329 385,45 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Петрухіна О.В.

вiдповiдача: Павленко С.В.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» (надалі позивач) до Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» (надалі відповідач) прo стягнення 329 385,45 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2019 року відкрито провадження у справі №911/1018/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.05.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2019 року підготовче засідання відкладено на 20.06.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 03.06.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву б/н від 03.06.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 19.06.2019 року представником позивача подано клопотання № 10 від 19.06.2019 року про залучення документів до матеріалів справи.

До канцелярії Господарського суду Київської області 20.06.2019 року представником позивача подано клопотання б/н від 19.06.2019 року про залучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.06.2019 року підготовче засідання відкладено на 16.07.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 08.07.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив № 11 від 08.07.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 10.07.2019 року представником відповідача подано клопотання б/н від 05.07.2019 року про долучення платіжного доручення.

У зв`язку з викликом судді А.Ю. Кошика до Вищої ради правосуддя, підготовче засідання, призначене на 16.07.2019 року не відбулося. Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.07.2019 року підготовче засідання перенесено на 25.07.2019 року.

У підготовчому засіданні 25.07.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 25.07.2019 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 13.08.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 02.08.2019 року представником позивача подано клопотання № 14 від 01.08.2019 року про залучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.08.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував.

Згідно зі ст. 217 Господарського процесуального кодексу України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

У судовому засіданні 13.08.2019 року суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами та оголосив про перехід до судових дебатів, судове засідання було призначено на 29.08.2019 року.

В судовому засіданні 29.08.2019 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 29.08.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЮРО ВИН» (позивач, Постачальник) та Дочірнім підприємством «РІТЕЙЛ ЦЕНТР» (відповідач, Покупець) був укладений Договір № РЦ023010 (надалі - Договір), згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу Товар, а відповідач взяв на себе зобов`язання прийняти та оплатити поставлений Товар відповідно до умов Договору.

Відповідно до редакції п.10.1. Договору, викладеного в Додатковій угоді від 31.07.2018 року до Договору поставки № РЦ023010 від 01.02.2014 року, Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх печатками і діє до 30.09.2018 року включно. Термін дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний місяць у випадку, коли жодна із Сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої участі в цьому Договорі, але не пізніше, ніж за сім (сім) календарних днів до закінчення терміну дії цього Договору.

Згідно з п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з Замовленням Покупця, поставити Товар, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти Товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній.

Позивач зазначив та надав докази, що в період з 20.12.2018 року по 29.12.2018 року Постачальником були поставлені Товари, що підтверджуються видатковими накладними,товарно-транспортними накладними та відомостями про вантаж, а саме: Видатковою накладною №177697 від 20.12.2018 року на суму 91 827,12 грн. з ПДВ, Товарно-транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв від 20.12.2018 року, відомостями про вантаж до товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 20.12.2018 року; Видатковою накладною №179646 від 25.12.2018 року на суму 140 976,90 грн. з ПДВ, Товарно-транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв від 25.12.2018 року, відомостями про вантаж до товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 25.12.2018 року, Поверненням від Покупця 8954 від 25.12.2018 року на суму 2 079,36 грн. з ПДВ; Видатковою накладною №181387 від 28.12.2018 року на суму 1 700,64 грн. з ПДВ, Товарно-транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв від 28.12.2018 року, відомостями про вантаж до товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 28.12.2018 року; Видатковою накладною №181361 від 28.12.2018 року на суму 92 839,98 грн. з ПДВ, Товарно-транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв від 28.12.2018 року, відомостями про вантаж до товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 28.12.2018 року; Видатковою накладною №181802 від 29.12.2018 року на суму 53 436,54 грн. з ПДВ, Товарно-транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв від 29.12.2018 року, відомостями про вантаж до товарно-транспортної накладної на переміщення алкогольних напоїв від 29.12.2018 року, Поверненням від Покупця 9052 від 29.12.2018 року на суму 2 743,20 грн. з ПДВ.

Покупцем був прийнятий Товар, що підтверджується підписами та печатками в зазначених документах.

Відповідно до редакції п. 7.9. Договору, викладеного в Додатковій угоді від 05.11.2015 року до Договору, оплата за Товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника через 30 календарних днів з моменту приймання-передачі Товару та підписання накладної про прийняття Товару.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем своєчасно та в повному обсязі поставлений Товар не було оплачено, розрахунки проведені частково, а саме, за Видатковою накладною №177697 від 20.12.2018 року оплачено 53 226,22 грн. з врахуванням ПДВ, заборгованість на день подання позовної заяви складає 38 600,90 грн.; за Видатковою накладною №179646 від 25.12.2018 року оплачено 305,80 грн. з врахуванням ПДВ, заборгованість на день подання позовної заяви складає 138 591,74 грн.; за Видатковими накладними №181387, 181361, 181802 заборгованість складає відповідно 1700,64 грн., 92 839,98 грн., 50 693,34 грн.

У зв`язку з чим, позивач стверджує, що відповідачем не було оплачено 322 426,60 грн. за отриманий від позивача товар. Стосовно наведеної суми заборгованості Акт звірки взаємних розрахунків разом із супровідним листом був надісланий відповідачеві на адресу, вказану ним у Договорі, що підтверджується квитанцією про відправлення листа з описом вкладення №008.

Постачальник виконуючи свої зобов`язання по Договору вчасно та згідно з замовленням здійснював з січня 2016 року по грудень 2018 року поставку Товару на торгівельні точки Покупця. Однак, Покупець порушуючи умови Договору систематично не проводив вчасно оплату за Товар, що призвело до заборгованості Покупця перед Постачальником.

Зважаючи на те, що відповідачем не було виконано зобов`язання щодо оплати Товару позивача у строки, встановлені Договором, позивач здійснював заходи досудового врегулювання спору, що передбачені також п.11.2 Договору. Зокрема, позивачем було направлено відповідачеві Претензію від 20.02.2019 року з вимогою здійснити оплату поставленого Товару згідно умов Договору, а саме: перерахувати грошові кошти в сумі 637 874,34 грн. в т.ч. ПДВ на поточний рахунок позивача, зазначений у Договорі та продубльований у Претензії. Заборгованість відповідача підтверджувалась Актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2019-11.02.2019 роки.

Претензія була надіслана на адресу відповідача (місцезнаходження та адреса для листування), вказану відповідачем у Договорі та отримана відповідачем, що підтверджується квитанціями про відправлення листів з описами вкладення № 370 та № 361 (поштове відправлення прийнято уповноваженим представником відповідача за довіреністю 05.03.2019 року).

Акт звірки взаємних розрахунків з супровідним листом були надіслані відповідачу, що підтверджується квитанціями про відправлення листів з описом вкладення № 345 та №353. Однак, відповідач жодним чином на отримані Претензію та Акти звіряння не відреагував, погашення заборгованості не провів, підписані Акти звіряння не повернув позивачу.

Позивач зазначає, що відповідачем в свою чергу було здійснено повернення та оплату Товарів на загальну суму 315 447,74 грн.

Таким чином, з урахуванням повернення товарів, заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання даної позовної заяви складає 322 426,60 грн. (637 874,34 грн.- 315 447,74 грн.).

Згідно з п. 3.7.1. Договору у випадку, якщо Товар не виходить на необхідний рівень продаж у роздрібній мережі Покупця для вказаної категорії Товару, або, якщо Товар не був реалізований на протязі строку його придатності, або Товар виявився не якісним при тестуванні, Покупець направляє на адресу Уповноваженого представника Постачальника Повідомлення про обсяг та причини повернення Товару, а також перелік торгівельних точок з яких Постачальник зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання повідомлення від Покупця вивезти Товар.

Позивач зазначає, що будь-яких повідомлень від Покупця щодо повернення нереалізованого Товару Постачальник не отримував.

У відповідності до п.п. 8.4., 8.5., 11.2. 11.3. Договору в разі прострочення оплати послуг Виконавець має право на застосування штрафних санкцій до боржника та захисту своїх законних прав у судовому порядку.

Крім того, позивач зазначає, що згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вищезазначеного позивач просить суд, окрім суми основного боргу у розмірі 322 426,60 грн., стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Згідно з доданим до позову розрахунком, позивачем нараховано штрафні санкції за період з 20.01.2019 року по 16.04.2019 року за прострочення оплати отриманого товару, зокрема, 2 122,45 грн. 3% річних та 4 836,40 грн. інфляційних втрат.

Відповідач в ході розгляду спору проти позову заперечував, посилався на відсутність доказів поставки товару, оскільки долучені позивачем до матеріалів справи видаткові накладні не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Акт перевірки розрахунків не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і не є належним доказом в підтвердження факту поставки товару. В заперечення позовних вимог відповідач посилається на відсутність у видаткових накладних повної інформації щодо осіб, які їх підписали, та посилання на документи, які підтверджують повноваження.

Відповідно до п.7.10 Договору покупець (відповідач) має право затримати розрахунки з постачальником (позивачем) у випадну ненадання/надання неналежно оформленої супровідної документації, передбаченої п.3.6.Договору - до моменту надання в повному обсязі належно оформленої супровідної документації.

Крім накладних, відповідно до п.3.6. Договору, позивач мав би надати покупцю (відповідачу), податкові накладні, посвідчення якості, свідоцтва чи довідки, сертифікатів відповідності, гігієнічні висновки, та інші документи які необхідні для даного виду товару.

Якщо постачальник (позивач) в порушення п.3.6 Договору не надав покупцю (відповідачу) перелічені документи, то покупець (відповідач) вправі затримати розрахунки до надання таких документів, а постачальник (позивач) позбавлений права до моменту надання усіх документів вимагати від покупця (відповідача) оплату за товар.

У зв`язку з чим, відповідач зазначає, що наслідком неналежно оформлених видаткових накладних та ненадання всіх документів є право відповідача затримати розрахунки по Договору.

Також відповідач заперечував наданий позивачем Акт перевірки розрахунків, посилаючись що такий Акт не є в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а тому не є доказом здійснення поставки.

Відповідно до п.7.9. Договору оплата за товар здійснюється через 30 календарних днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару.

У зв`язку з чим, також відповідач стверджує про ненастання строку оплати, оскільки відсутні підстави стверджувати про підписання накладної про прийняття товару Покупцем.

Також, відповідач зазначає, що оскільки позивач не довів існування основного боргу, то нараховані позивачем інфляційні втрати та 3% річних є безпідставними. Крім того, відповідач зауважував про неправомірність нарахування інфляційних втрат з наступного дня виникнення боргу, а не з наступного місяця дня виникнення боргу.

Відповідач у відзиві заперечував порядок зарахування оплат по видатковим накладним в довільному порядку. Однак, відповідні обставини не впливають на результат вирішення спору, тому не підлягають дослідженню по суті. Також відповідач зауважував на не співмірності заявлених позивачем судових витрат.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій пояснив та надав докази, що згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до редакції п. 7.9. Договору викладеного в Додатковій угоді від 05.11.2015 року до Договору, оплата за Товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника через 30 календарних днів з моменту нриймання-передачі Товару та підписання накладної про прийняття Товару.

Позивач зазначає, що підписання відповідачем видаткових накладних без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого Позивачем Товару свідчить про прийняття відповідачем Товару. Крім того, на спірні партії товару складено Товарно-транспортні накладні, які засвідчують фактичне перевезення товару на адресу одержувача.

В спростування посилання відповідача на відсутність у видаткових накладних відомостей про прізвища, ім`я та по-батькові осіб, що приймали продукцію, та їх посаду, а також на відсутність довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, позивач зазначає, що станом на момент вчинення відповідних господарських операцій згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями» № 1982-УІІІ від 23.03.2017 було скасовано обов`язкове використання печаток юридичними особами.

Згідно з п. 3.6. Договору Постачальник при поставці відповідної партії товару передає Покупцю наступну супровідну документацію, зокрема, накладні, в яких повинно бути чітко зазначена кількість відвантаженого Товару, ціна за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, сума ПДВ, загальна вартість з ПДВ. Одиницею виміру кількості товару вважається одиниця виміру Товару для продажу його кінцевому споживачеві в магазинах Покупця («шт.», для штучного товару, «кг» для вагового). Постачальник несе відповідальність за арифметичні помилки в накладних.

Наведені вимоги дотримані Постачальником. Крім того, у видаткових накладних та товарно-транспортних накладних міститься підпис уповноваженої особи відповідача, а також штамп відповідача, що підтверджує факт прийняття Товару.

Поряд з тим, посилаючись на недоліки оформлення первинно-облікових документів щодо поставки продукції за Договором відповідач жодним чином не заперечив обставини отримання Товару за Договором згідно з видатковими накладними загальною вартістю 322 426,60 грн., не зявив в установленому порядку про фальсифікацію первинних документів.

Також позивач зауважує, що відповідачем було здійснення повернення Товару на загальну суму 4 822,56 грн. за видатковими накладними, оплата по яким є предметом позову у справі, а саме: Повернення від Покупця 8954 від 25.12.2018 року на суму 2 079,36 грн.; повернення від Покупця 9052 від 29.12.2018 року на суму 2 743,20 грн. Також відповідачем здійснено часткову оплату товару за видатковою накладною №177697 від 20.12.2018 року на суму 53 226,22 грн. та за видатковою накладною №179646 від 25.12.2018 року на суму 305,80 грн., що свідчить про визнання ним факту отримання товару.

З вищенаведеного вбачається, що підписання відповідачем видаткових накладних та відомостей про вантаж за спірний період без будь-яких заперечень щодо надання неналежно оформленої супровідної документації і часткові повернення відповідачем поставленого позивачем згідно спірних видаткових накладних Товару та часткова оплата згідно спірних видаткових накладних, свідчать про прийняття відповідачем Товару, що є підставою для виникнення у відповідача грошового зобов`язання за Договором і, як наслідок, спростовують посилання відповідача на недоліки первинно-облікових документів.

Також, позивач зазначає, що у нього, як Постачальника Товару, виникло також податкове зобов`язання по ПДВ, а у відповідача, як Покупця, право на включення сум ПДВ до податкового кредиту.

Позивач зазначає, що ним в установлені терміни виконано зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі видаткових накладних, що свідчать про відвантаження товарів, відповідач отримав наведені документи, що підтверджується податковими накладними та квитанціями про їх отримання.

На підставі зареєстрованих податкових накладних, складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, у покупця таких товарів/послуг виникла підстава для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Також, позивач зазначає, що у зв`язку з поверненням частини товарів позивачем були складені та зареєстровані коригуючі розрахунки до податкових накладних, що також були складені позивачем та зареєстровані відповідачем в ЄРПН на вимогу чинного законодавства України.

З огляду на викладене, в сукупності доказів щодо здійснення господарських операцій, позивач зазначає, що твердження відповідача стосовно відсутності документів на підтвердження повноважень особи на прийняття товару від імені відповідача не може бути підставою для визнання таких документів як видаткові та товарно-транспортні накладні неналежним доказом поставки товару.

Відсутність довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію (що підтверджується Постановою Верховного суду України від 29.04.2015року по справі № 3-77гс15).

Зважаючи на те, що відповідачем був прийнятий товар без будь-яких заперечень щодо надання неналежно оформленої супровідної документації та здійснені часткові повернення поставленого згідно спірних видаткових накладних Товару, а також часткова оплата згідно спірних видаткових накладних, що свідчить про прийняття Товару, що є підставою для виникнення у відповідача грошового зобов`язання за Договором.

Отже, згідно п.7.9 Договору викладеного в Додатковій угоді від 05.11.2015 року зобов`язання по оплаті за товар настало через 30 календарних днів з моменту приймання-передачі Товару та підписання накладної про прийняття Товару.

Також позивач стверджує, що Акт звіряння взаєморозрахунків був направлений відповідачу на виконання п.7.13 Договору.

В той же час, підписання відповідачем акту звіряння розрахунків свідчить про визнання ним заборгованості. Відповідно до п. 4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» акт звірки взаєморозрахунків, підписаний з боку відповідача уповноваженою на це особою, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути обставиною, що свідчить про визнання боргу, а отже підставою для переривання строку позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України». Також, відповідна правова позиція відображена в Постанові ВГСУ від 05.06.2014 року у справі № 913/2988/13.

Щодо заперечень відповідача проти періодів нарахування штрафних санкцій, позивач посилаючись на ст. 253 Цивільного кодексу України зазначив, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Крім того, згідно зі от. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В ході розгляду справи судом заслухано пояснення представників сторін, досліджено надані ними докази та встановлено, що факт поставки наведеного в позові товару підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи видатковими накладними, які складені на підставі замовлень покупця, містять підписи зі сторони покупця та скріплені штампами магазинів відповідача. Відповідні накладені містять перелік, обсяг та ціну поставленого позивачем та отриманого відповідачем товару. Також, позивачем надано товарно-транспортні накладні, які свідчать про фактичну доставку замовлення, та відомості про вантаж.

Щодо заперечень відповідача стосовно невідповідності видаткових накладних Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд зазначає, що накладні - це первинні бухгалтерські документи, що підтверджують існування факту здійснення господарської операції. Про прийняття товару за вказаними накладними в т.ч. свідчить наявність підпису представників відповідача, які завірені відбитками спеціальних штампів відповідача.

Крім того, про факт існування господарських відносин сторін за спірним Договором та отримання Товару, свідчить часткові оплати та повернення Товару.

Самі лише недоліки в оформленні видаткових накладних не спростовують їх дійсність та факту поставок товару, про підроблення чи фальсифікацію відповідних видаткових накладних відповідачем не заявлено в установленому чинним законодавством порядку до правоохоронних органів.

Щодо поданого відповідачем платіжного доручення № 101314833 від 07.02.2019 року на суму 600000 грн., в призначенні платежу зазначено лише про Договір, однак без визначення за який період і за якими накладними здійснено оплату.

Враховуючи тривалі взаємовідносини сторін за Договором та ненадання відповідачем контр розрахунку позову, не проведення ним звірки розрахунків, суд з наданих відповідачем доказів позбавлений можливості встановити, що відповідна сплата відбувалась за наведеними в позові накладними.

Таким чином, суд не приймає надані відповідачем докази в якості доказів врегулювання спору.

За наслідками розгляду спору судом встановлено факт отримання відповідачем спірного Товару. Відповідач не спростував існування заборгованості, не надав суду належних пояснень та доказів щодо оплати наведеного в позові Товару.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 322 426,60 грн., як заявлено в позові і відповідачем не спростовано належними доказами.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, суд також враховує, що між сторонами мали місце правовідносини з поставки товару, тому до відповідних правовідносин застосовується норма ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, яка визначає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Наведене дає суду підстави дійти висновку, що правила ведення господарської діяльності передбачають здійснення її на умовах добросовісності, умовах, за яких сторони будь взаємно поважати права та охоронювані законом інтереси одна одної.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за Договором, позивачем правомірно нараховано відповідачу за період прострочення з 20.01.2019 року по 16.04.2019 року 2 122,45 грн. 3% річних та 4 836,40 грн. інфляційних втрат, що відповідає фактичним обставинам справи та вимогам ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, позовні вимоги є доведеними і правомірними, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 4 940,78 грн.

Позивач в позові також просить крім витрат по сплаті судового збору стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду в загальній сумі 18940,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, позивачем не надано суду доказів фактичної оплати послуг адвоката, тобто витрати на правничу допомогу позивачем не підтверджені, тому відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро вин» до Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» прo стягнення 329 385,45 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Рітейл ЦЕНТР» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд.6-Г, ідентифікаційний код 38734018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро Вин» (01133, м. Київ, вул. Мечникова, 9, ) 322 426,60 грн. основного боргу, 2 122,45 грн. 3% річних, 4 836,40 грн. інфляційних втрат та 4 940,78 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.09.2019 року

Суддя А.Ю. Кошик