РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2019Справа № 910/8157/18

За позовомУстанови « 28 Управління начальника робіт» Міністерства оборони України
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Стройиндустрия»
простягнення 181 777,23 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Яценко Й.В.;
від відповідача:Орлик А.О., Маєвський С.В.

ВСТАНОВИВ:

Установа « 28 Управління начальника робіт» Міністерства оборони України (надалі - Установа « 28 Управління начальника робіт») звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройиндустрия» (надалі - ТОВ «Стройиндустрия») про стягнення 181 777,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати виконаних за договором підряду на виконання робіт з поточного ремонту №08/05-18-27РМ від 20.07.2017 робіт, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 142 795,34 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 28 841,76 грн., штрафу у розмірі 9 995,72 грн. та інфляційних у розмірі 144,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, у зв`язку з малозначністю справи.

27.07.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявник заперечує проти позову з огляду на те, що строк виконання грошового зобов`язання не настав, в підтвердження чого до відзиву додано завірену копію договору від 02.12.2017 про внесення змін до договору підряду №6РМ від 20.07.2017, в якому змінено умови розрахунків за договором.

23.08.2018 від Установи « 28 Управління начальника робіт» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує на те, що договір від 02.12.2017 про внесення змін до договору підряду №6РМ від 20.07.2017 є підробленим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.10.2018, у ТОВ «Стройиндустрия» в строк до 03.10.2018 витребувано оригінал Договору від 02.12.2017 про внесення змін до договору підряду №6РМ від 20.07.2017.

В підготовчому судовому засіданні 10.10.2018 оголошено перерву на 05.11.2018.

12.10.2018 через канцелярію суду від Установи « 28 Управління начальника робіт» надійшли доповнення до відповіді на відзив, в яких позивач наголошував на тому, що договір від 02.12.2017 про внесення змін до договору підряду №6РМ від 20.07.2017 є підробленим та зазначив про те, що не заперечує проти призначення та проведення судової експертизи для встановлення факту підроблення.

23.10.2018 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Стройиндустрия» надійшли заперечення на доповнення до відповіді на відзив, в яких відповідач повідомив про те, що не заперечує проти призначення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення експерта поставлено такі питання:

- чи виконано підпис від імені Установи « 28 Управління начальника робіт» Міністерства оборони України на договорі від 08.12.2017 про внесення змін до договору підряду №6-РМ від 20.07.2017 особисто т.в.о. начальником Годуляном Олександром Васильовичем або іншою особою?

- чи нанесено відтиск печатки Установи « 28 Управління начальника робіт» Міністерства оборони України на договорі підряду №6РМ на виконання робіт з поточного ремонту від 20.07.2017 та договорі від 08.12.2017 про внесення змін до договору підряду №6-РМ від 20.07.2017 однією і тією самою печаткою Установи?

- чи відповідає відтиск печатки Установи «28 Управління начальника робіт» Міністерства оборони України на договорі від 08.12.2017 про внесення змін до договору підряду №6-РМ від 20.07.2017 зразку гербової печатки Установи, відтиск якої міститься на довідці т.в.о. начальника Установи №301 від 21.08.2018?

23.05.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судової експертизи №10709/10710/19-32 від 13.05.2019 та акт здачі-приймання висновку судово-почеркознавчої експертизи, проте Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз так і не було повернуто матеріали справи №910/8157/18.

27.06.2019 адресу Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судової експертизи №10709/10710/19-32 від 13.05.2019, акт здачі-приймання висновку судово-почеркознавчої експертизи та матеріали справи №910/8157/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 поновлено провадження у справі №910/8157/18 та призначено підготовче засідання на 12.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 підготовче засідання призначено на 19.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 09.09.2019.

09.09.2019 через канцелярію суду від Установи « 28 Управління начальника робіт» надійшло клопотання про приєднання письмових доказів, які не прийнтяо судом до уваги з огляду пропуск строку встановленого законом для подання доказів.

Присутній в судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті спору, позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання з`явились, надали пояснення по суті спору, проти позову заперечили, просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та покласти на позивача понесені відповідачем витрати на рпавничу допомогу.

У судовому засіданні 09.09.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2017 між Установою « 28 Управління начальника робіт» (підрядник) та ТОВ «Стройиндустрия» (замовник) був укладений договір на виконання робіт з поточного ремонту №6РМ (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого за цим договором підряду підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений договором підряду строк закінчені роботи по ремонту та оздобленню, облаштуванню внутрішніх інженерних мереж нежитлових приміщень з №1 по №13 за адресою вул. Миколая Хвильового, будинок 1, приміщення 198.

Згідно з п. 7.1 Договору після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання. Передача закінчених робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом приймання-передачі.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість (форма №КБ-2В). Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник на протязі п`яти діб перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи на протязі десяти діб.

На виконання умов Договору, позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 142 795,34 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року від 29.09.2017, за жовтень 2017 року від 31.10.2017, за листопад 2017 року від 30.11.2017 та відповідними довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати виконаних на підставі Договору робіт, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 142 795,34 грн.

Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Матеріалами справи підтверджується (акти приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року від 29.09.2017, за жовтень 2017 року від 31.10.2017, за листопад 2017 року від 30.11.2017 та відповідні довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат) виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт згідно Договору на загальну суму 142 795,34 грн., що також не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує про не настання строку оплати виконаних позивачем робіт, з огляду на те, що 08.12.2017 між сторонами укладено договір про внесення змін до Договору (надалі - «Додаткова угода»), яким внесено зміни до п. 8.2 договору на виконання робіт з поточного ремонту №6РМ від 20.07.2017.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди сторони домовились внести зміни до Договору, шляхом викладення в новій редакції п. 8.2, а саме: розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість (форма КБ-2В, КБ-3). Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє подані документи та в разі відсутності зауважень підписує їх. Оплата за виконані роботи проводиться на протязі 1095 календарних днів, після підписання і прийняття всіх передбачених договором робіт та підписання акта державної (робочої) комісії з прийняття робіт, затвердженого в установленому порядку.

В свою чергу, на думку позивача Додаткова угода є підробленою, оскільки підпис Т.В . О. начальника Установи « 28 Управління начальника робіт» Годуляна О.В. виконаний не особисто ним, а відтиск гербової печатки, проставлений на такому підписі, є підробленим.

З огляду на викладене, для встановлення фактичних обставин справи та для підтвердження чи спростування тверджень позивача, судом призначено судову експертизу.

Згідно висновку експертів за результатами проведення почеркознавчої експертизи №10709/10710/19-32 від 13.05.2019, підпис від імені ОСОБА_4 який міститься в Додатковій угоді виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів особисто ОСОБА_4 .

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №10711/19-33/17279/19-32 від 19.06.2019, відтиски гербових печаток від імені Установи « 28 Управління начальника робіт» у Договорі та у Додатковій угоді нанесені не однією і тією ж печаткою, а різними гербовими печатками, також відтиск гербової печатки від імені Установи « 28 Управління начальника робіт» у Додатковій угоді нанесений не тією гербовою печаткою, відтиск якої міститься у наданих судом для дослідження документах.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 104 Господарського процесуального кодексу України).

Із матеріалів висновків вбачається, що вони обґрунтовані, містять докладний опис проведених досліджень, чіткі висновоки з поставлених перед експертами питань, а будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновків чи суперечивість їх іншим матеріалам справи сторонами не наведено, а судом не встановлено.

Відтак, надані Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз висновки є належними та допустимими в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказом у справі.

Таким чином суд приходить до висновку, що Додаткова угода була підписана саме ОСОБА_4, який на момент її підписання тимчасово виконував обов`язки керівника Установи « 28 Управління начальника робіт», при цьому доказів обмеження його повноважень на підписання Додаткової угоди позивачем не надано.

Стосовно відтиску гербової печатки, суд відзначає наступне.

З прийняттям Закону України №1206-VII від 15.04.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу» було внесено зміни, зокрема, до Господарського кодексу України, а саме доповнено статтю 581.

Відповідно до ст. 581 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Тобто, станом як на момент укладення Договору так і Додаткової угоди скасовано обов`язкову вимогу посвідчувати печаткою правочини юридичних осіб, зокрема господарські договори.

Отже, наявність чи відсутність відтиску печатки на Додатковій угоді не створює будь-яких юридичних наслідків, а враховуючи той факт, що виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру спростовує факт її підроблення.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, твердження позивача щодо підробки Додаткової угоди не приймається судом до уваги з огляду на відсутність належних доказів та відсутність будь-яких рішень у криманальному провадженні, які б встановлювали такий факт.

Разом з тим, Додаткова угода не оскаржувалась та не визнавалась в судовому порядку недійсною, тобто є чинною, а відтак приймається судом як належний та допустимий доказ внесення змін до п. 8.2 Договору, яким встановлено строк оплати на протязі 1095 календарних днів, після підписання і прийняття всіх передбачених договором робіт та підписання акта державної (робочої) комісії з прийняття робіт, затвердженого в установленому порядку.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 8.2 Договору строк оплати виконаної позивачем роботи на момент розгляду справи по суті не настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до приписів ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України застосування судом будь-якого способу судового захисту вимагає наявності наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Тобто, важливою умовою застосування судом обраного позивачем способу захисту права або інтересу є його доведення останнім факту порушення такого права чи інтересу.

В той же час, судом встановлено, що як на момент звернення позивача до суду так і на момент розгляду справи по суті строк виконання відповідачем грошового зобов`язання не настав, а відтак підстав вважати наявним порушене право позивача щодо отримання спірної суми заборгованості відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги Установи « 28 Управління начальника робіт» до ТОВ «Стройиндустрия» про стягнення заборгованості у розмірі 142 795,34 грн. задоволенню не підлягають.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, підстави для задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі 28 841,76 грн., штрафу у розмірі 9 995,72 грн. та інфляційних у розмірі 144,41 грн. у суду відсутні.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

05.11.2018 ТОВ «Стройиндустрия» подано клопотання, в якому відповідач просив покласти на позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із попереднім розрахунком судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача становить 55 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правничої допомоги №3/18 від 12.01.2018, укладений між адвокатом Ткаченко Оленою Іванівною та ТОВ «Стройиндустрия», протокол узгодження договірної ціни від 01.08.2018 та акт виконаних робіт від 22.10.2018.

В той же час, відповідачем не надано доказів в підтвердження понесення ним реальних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 55 000,00 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу суду має бути надано належні фінансові документи, що свідчать про перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №19/64/2012/5003, від 05.01.2019 у справі №906/194/18, від 19.02.2019 у справі №917/1071/18.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідачем не надано доказів фактичного понесення ним витрат у розмірі 55 000,00 грн.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем реальних витрат у розмірі 55 000,00 грн., суд відмовляє у задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Установи « 28 Управління начальника робіт» Міністерства оборони України відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.09.2019.

Суддя В.П. Босий