РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2019Справа № 910/17587/18
За позовом ОСОБА_1

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО"

про зобов`язання вчинити дії

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники сторін:

від позивача: Антонова А.Б.

від відповідача: Мороз В.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антонова Анна Борисівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" про зобов`язання надати учаснику товариства копії всіх запитуваних документів загальною кількістю 2000 аркуші згідно вимоги учасника товариства від 17.11.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 зверталась до відповідача з вимогою про надання документів, що стосуються товариства, проте, означена вимога була залишена без задоволення, що на думку позивача, вказує на порушення відповідачем вимог ст.43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Ухвалою від 11.01.2019р. позов залишено без розгляду.

Ухвалою від 11.02.2019р. відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 13.03.2019р. Одночасно, вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення третіх осіб.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що права позивача не є порушеними, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" не було відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_1 . Крім того, вказаним учасником судового процесу наголошено, що у відповідності до ст.43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» на вимогу учасника товариства повинно бути надано документи звітного характеру, проте ніяким чином не банківські виписки та договори, які було укладено суб`єктом господарювання.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/392 від 12.03.2019, у зв`язку із прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 05.03.2019 №662/0/15-19 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Господарського суду міста Києва у відставку" призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/17587/18, за результатом проведення якого справу передано для розгляду судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 18.03.2019р. справу було прийнято до свого провадження суддею Спичаком О.М.; призначено підготовче засідання на 12.04.2019р.

12.04.2019р. судом було відкладено підготовче засідання на 24.04.2019р.

У судовому засіданні 24.04.2019р. судом було відмовлено в задоволенні заяви відповідача про затвердження мирової угоди у справі, оскільки відповідна угода не була укладена позивачем та відповідачем, що суперечить приписам ч.1 ст.192 Господарського процесуального кодексу України.

24.04.2019р. судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання на 05.06.2019р.

05.06.2019р. судом було відкладено підготовче засідання на 02.07.2019р.

02.07.2019р. позивачем було подано клопотання про уточнення позовних вимог, в якому ОСОБА_1 просила зобов`язати відповідача надати учаснику товариства копії всіх запитуваних документів загальною кількістю 942 аркуші згідно вимоги учасника товариства від 17.11.2018р.

02.07.2019р. судом було відкладено підготовче засідання на 10.07.2019р.

09.07.2019р. ОСОБА_1 було подано клопотання про уточнення позовних вимог, в якій остання просила зобов`язати відповідача надати учаснику товариства копії всіх запитуваних документів загальною кількістю 1137 штук згідно вимоги учасника товариства від 17.11.2018р. за відповідним переліком.

Вказана заява була прийнята судом як така, що відповідає приписам ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

24.07.2019р. ОСОБА_1 було подано клопотання про уточнення позовних вимог, в якій остання просила зобов`язати відповідача надати учаснику товариства копії всіх запитуваних документів загальною кількістю аркушів 751 згідно вимоги учасника товариства від 17.11.2018р., а саме всі договори про співпрацю товариства з банками України, документи про проходження акредитації в банках та документи про розірвання договорів (анулювання акредитації) (за наявності); документи бухгалтерського обліку, а саме договори за переліком, наведеним в заяві; виписки з банків, в яких відкриті рахунки товариства за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р. переліком, наведеним в заяві.

Вказана заява була прийнята судом як така, що відповідає приписам ст..46 Господарського процесуального кодексу України.

24.07.2019р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.09.2019р.

У судовому засіданні 03.09.2019р. представником позивача було надано усні пояснення по спору, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, згідно яких позов підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача було надано усні пояснення по суті справи, згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечено.

В судовому засіданні 03.09.2019р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Згідно п.3.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" (в редакції, що затверджена протоколом №1 від 27.02.2012р. загальних зборів учасників товариства) учасниками товариства є: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Вказані обставини також засвідчуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зі змісту п.9.9 статуту відповідача полягає, що частки учасників є рівними та становлять 50% статного капіталу у кожного.

17.11.2018р. ОСОБА_1 звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" з вимогою від 17.11.2018р. про надання документів, а саме: статуту товариства та змін до статуту (за наявності); всіх протоколів загальних зборів учасників за період з дати створення товариства по 16.11.2018р. включно; документи товариства, що регулюються діяльність органів товариства, та зміни до них за період з 01.03.2012р. по 16.11.2018р. У разі відсутності даних документів, виготовити довідку про їх відсутність у товариства; наказів і розпоряджень виконавчого органу товариства (згідно з переліком, який викладено у заяві); фінансової звітності товариства за період з 01.03.2012р. по 01.10.2018р., в тому числі, щоквартальної; всіх документів звітності за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р., що продаються відповідним державним органам (згідно з переліком, який викладено у заяві); всіх договорів про співпрацю товариства з банками України, документів про проходження акредитації в банках та документів про розірвання даних договорів (анулювання акредитації); документів, що підтверджують права товариства на все майно, яке обліковується на балансі станом на 01.01.2017р., 01.01.2018р., 16.11.2018р. (у разі його реалізації) та всі документи на придбання та відчуження майна товариства за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.; документів бухгалтерського обліку (згідно з переліком, який викладено у заяві). На підтвердження направлення вказаної вимоги на адресу відповідача позивачем було представлено суду опис вкладення у цінний лист, квитанцію Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» від 17.11.2018р. та поштове повідомлення №568. Згідно вказаного повідомлення кореспонденція була отримана адресатом.

Листом №29-11-18-А від 29.11.2018р. позивача було повідомлено про можливість надання документів на вимогу учасника товариства, кількість яких фактично буде дорівнювати близько 2000 аркушів та необхідність відшкодувати витрати товариства на виготовлення копій документів та пересилання в розмірі 2100 грн.

Як свідчать матеріали справи, а саме квитанція №0.0..1 від 06.12.2018р., ОСОБА_1 було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 2100 грн.

Докази сплати грошових коштів було скеровано позивачем на адресу позивача листами від 06.12.2018р. та від 17.12.2018р., на підтвердження направлення якого представлено до матеріалів справи описи вкладення у цінний лист та квитанції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» від 06.12.2018р. й від 17.12.2018р.

Листом №12-12-18ААБ від 12.12.2018р. відповідачем було повідомлено позивача про неможливість надання документації у строки, які визначено у вимозі, у зв`язку з перебуванням директора товариства у відпустці.

Наразі, за поясненнями позивача, відповідачем було лише частково виконано вимоги, що і стало підставою для звернення до суду з позовом (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог) про зобов`язання відповідача надати учаснику товариства копії всіх запитуваних документів загальною кількістю аркушів 751 згідно вимоги учасника товариства від 17.11.2018р., а саме всі договори про співпрацю товариства з банками України, документи про проходження акредитації в банках та документи про розірвання договорів (анулювання акредитації) (за наявності); документи бухгалтерського обліку, а саме договори за переліком, наведеним в заяві; виписки з банків, в яких відкриті рахунки товариства за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р., в тому числі: у Публічному акціонерному товаристві «БТА Банк» за період з 01.04.2017р. по 31.12.2017р.р., 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» за період з 01.04.2017р. по 30.06.2017р., з 01.10.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «ЮНЕКС БАНК» за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві АКБ «ЛЬВІВ» за період з 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «КБ «ГЛОБУС» за період з 01.01.2017р. по 30.03.2017р., з 01.10.2017р. по 31.12.2017р., з 01.04.2018р. по 30.06.2018р., з 01.10.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «КРЕДОБАНК» за період з 01.10.2017р. по 31.12.2017р., з 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; в Акціонерному товаристві «БМ Банк» за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.; та в інших банках за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2019р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" було скеровано на адресу позивача документи, в тому числі, але не виключно: копії виписок з банків, в яких відкриті рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО", за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р., а саме: у Публічному акціонерному товаристві «БТА Банк» за період з 01.04.2017р. по 31.12.2017р.р., 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» за період з 01.04.2017р. по 30.06.2017р., з 01.10.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «ЮНЕКС БАНК» за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві АКБ «ЛЬВІВ» за період з 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «КБ «ГЛОБУС» за період з 01.01.2017р. по 30.03.2017р., з 01.10.2017р. по 31.12.2017р., з 01.04.2018р. по 30.06.2018р., з 01.10.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «КРЕДОБАНК» за період з 01.10.2017р. по 31.12.2017р., з 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; в Акціонерному товаристві «ОТП Банк» за період з 06.11.2018р. по 16.11.2018р.

На підтвердження направлення вказаних документів надано суду опис вкладення у цінний лист, поштове повідомлення №754, фіскальний чек Акціонерного товариства «Укрпошта» від 22.07.2019р.

За даними офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення №754 було вручено адресату особисто 30.07.2019р.

Отже, за висновками суду, провадження по справі в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача надати копії означених вище банківських виписок підлягає закриттю, з урахування такого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

За таких обставин, виходячи з того, що перелічені вище документи було надано відповідачем позивачу після відкриття провадження по справі, суд дійшов висновку щодо необхідності закриття провадження по справі №910/17587/18 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" про зобов`язання надати копії виписок з банків, в яких відкриті рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО", за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р., а саме: у Публічному акціонерному товаристві «БТА Банк» за період з 01.04.2017р. по 31.12.2017р.р., 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» за період з 01.04.2017р. по 30.06.2017р., з 01.10.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «ЮНЕКС БАНК» за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві АКБ «ЛЬВІВ» за період з 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «КБ «ГЛОБУС» за період з 01.01.2017р. по 30.03.2017р., з 01.10.2017р. по 31.12.2017р., з 01.04.2018р. по 30.06.2018р., з 01.10.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «КРЕДОБАНК» за період з 01.10.2017р. по 31.12.2017р., з 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; в Акціонерному товаристві «ОТП Банк» за період з 06.11.2018р. по 16.11.2018р. на підставі п.п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного, судом розглядаються позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати учаснику товариства копії всіх запитуваних документів згідно вимоги учасника товариства від 17.11.2018р., а саме всіх договорів про співпрацю товариства з банками України, документів про проходження акредитації в банках та документів про розірвання договорів (анулювання акредитації) (за наявності); документів бухгалтерського обліку, а саме договорів за переліком, наведеним в заяві; виписок з банків, в яких відкриті рахунки товариства за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р., в тому числі: в Акціонерному товаристві «БМ Банк» за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р. та в інших банках за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.

Як вказувалось вище, відповідач проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що права позивача не є порушеними, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" не було відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_1 . Крім того, вказаним учасником судового процесу наголошено, що у відповідності до ст.43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» на вимогу учасника товариства повинно бути надано документи звітного характеру, проте ніяким чином не банківські виписки та договори, які було укладено суб`єктом господарювання.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Як зазначено Конституційним Судом України в рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р., види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними.

Для розуміння поняття «охоронюваний законом інтерес» важливо врахувати й те, що конфлікт інтересів притаманний не тільки правовим і не правовим інтересам, а й конгломерату власне законних, охоронюваних законом і правом інтересів.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

За приписами ч.1 ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 2 ч.1 ст.5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» унормовано, що учасник товариства має право отримувати інформацію про господарську діяльність товариства. Аналогічні права передбачено п.7.1.6 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО".

Згідно ст.43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство зобов`язано зберігати такі документи: 1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); 2) статут товариства та зміни до статуту; 3) протоколи загальних зборів учасників; 4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; 5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття); 6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства; 7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; 8) річну фінансову звітність; 9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; 11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства; 12) документи, що підтверджують права товариства на майно; 13) документи бухгалтерського обліку. Відповідальність за зберігання документів товариства покладається на виконавчий орган товариства та на головного бухгалтера (у разі призначення) - щодо документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства. Товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті. Протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою.

Тобто, з наведеного полягає, що чинним законодавством визначено перелік документів, які мають бути надані товариством у порядку надання інформації про діяльність товариства.

Проте, з системного аналізу ст.43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та п.7.1.6 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО", яким передбачено надання загальних несистематизованих даних про діяльність товариства, стан його майна, розмір прибутків та збитків, річних балансів, звіті, розпорядчих документів керівних органів, полягає, що у товариства відсутній обов`язок з надання на вимогу учасника договорів, які укладені товариством з банками, іншими дебіторами та кредиторами, актів, які складені на виконання вказаних правочинів та банківських виписок з рахунків суб`єкта господарювання.

В контексті означеного суд звертає увагу, що означені документи не є документами бухгалтерського обліку у розумінні ст.43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а отже у товариства не виникає обов`язку з надання таких документів у порядку забезпечення права учасника на інформацію про його діяльність.

За таких обставин, виходячи з всього вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" про зобов`язання надати копії всіх запитуваних документів згідно вимоги учасника товариства від 17.11.2018р., а саме всіх договорів про співпрацю товариства з банками України, документи про проходження акредитації в банках та документи про розірвання договорів (анулювання акредитації) (за наявності); документів бухгалтерського обліку, а саме договорів за переліком, наведеним в заяві; виписок з банків, в яких відкриті рахунки товариства за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р., в тому числі: в Акціонерному товаристві «БМ Банк» за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р. та в інших банках за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018р., від 24.04.2019р. Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

З огляду на немайновий характер спору та відмову в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку щодо залишення згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України судового збору за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження по справі №910/17587/18 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" про зобов`язання надати копії виписок з банків, в яких відкриті рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО", за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р., а саме: у Публічному акціонерному товаристві «БТА Банк» за період з 01.04.2017р. по 31.12.2017р.р., 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» за період з 01.04.2017р. по 30.06.2017р., з 01.10.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «ЮНЕКС БАНК» за період з 01.01.2017р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві АКБ «ЛЬВІВ» за період з 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «КБ «ГЛОБУС» за період з 01.01.2017р. по 30.03.2017р., з 01.10.2017р. по 31.12.2017р., з 01.04.2018р. по 30.06.2018р., з 01.10.2018р. по 16.11.2018р.; у Публічному акціонерному товаристві «КРЕДОБАНК» за період з 01.10.2017р. по 31.12.2017р., з 01.04.2018р. по 16.11.2018р.; в Акціонерному товаристві «ОТП Банк» за період з 06.11.2018р. по 16.11.2018р. на підставі п.п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

2. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено та підписано 12.09.2019р.

Суддя Спичак О.М.