ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" вересня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2054/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства НІБУЛОН (вул. Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 54002)

до відповідача: Акціонерного товариства Українська залізниця (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, код 40075815) в особі регіональної філії Одеська Залізниця (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, Одеська обл., 65012)

про стягнення 11568,75 грн,-

за участю представників учасників справи:

від позивача: Лисогор А.Б.;

від відповідача: Ксьондз А.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство НІБУЛОН звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська Залізниця, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 11568,75 грн збитків, завданих нестачею вантажу.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив обставину неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання з перевезення вантажу за залізничною накладною №48674501 від 05.03.2019, що призвело до нестачі вантажу доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж було передано до перевезення.

Позивач зазначив, що обставину нестачі вантажу ним було виявлено під час переважування вагону №95529376, який надійшов до станції призначення за накладною №.03.2019, про що начальника станції було повідомлено телефонограмою та листом 10.03.2019, а також заявлено вимогу про участь представника залізниці у комісійному переважуванні вагону та складення комерційного акту, проте, як зазначає позивач, станцією Миколаїв-вантажний було відмовлено у комісійній видачі вантажу. Таку відмову позивач оскаржив, проте отримав лист від Виробничого підрозділу «Дирекції залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» щодо відсутності підстав для задоволення скарги та проведення комісійної видачі вантажу. У зв`язку з такою відмовою позивач звернувся до Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області із заявкою про участь експертів зазначеної установи у прийнятті спірного вантажу. Під час прийняття вантажу було виявлено ознаки технічної несправності вагону та актом експертизи було встановлено факт нестачі вантажу. На підставі зазначених в акті даних щодо маси нестачі вантажу, позивачем було розраховано та заявлено до стягнення з відповідача збитки у спірній сумі.

07.08.2019 представником відповідача було подано суду клопотання про продовження строку для подання відзиву та перенесення судового засідання для розгляду справи по суті (а.с.62-66, т.1).

14.08.2019 до канцелярії Господарського суду Одеської області від відповідача за вх. № 16250/19 надійшов відзив на позов з додатковими доказами (а.с.73-97, т. 1), в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову відповідач наголошує, зокрема, що під час прийняття вагону №95529376 на станції Миколаїв-Вантажний, який було осаджено на 11 колію для передавальних операцій, представником позивача вагон прийнято без будь-яких зауважень, що підтверджується пам`яткою про подавання вагонів №318. Відповідач стверджує, що після прийняття позивачем вагону у місці, встановленому договором, враховуючи, що видача вагону здійснювалась на під`їзній колії, підстави для складення комерційного акту відсутні, при цьому, оскільки про нестачу вантажу позивачем було заявлено наступної доби після прийняття вагону, а отже, на думку відповідача, нестача могла статись саме під час перебування вагону на колії позивача, про що також свідчать висновки у акті щодо характеру виявлених поглиблень. Відповідач також заперечує щодо допустимості як доказу акту експертизи Торгово-промислової палати Миколаївської області, вказуючи, зокрема, про перевищення експертом повноважень при визначенні технічного стану вагону, а також відсутність підпису на акті заступника начальника станції Миколаїв-вантажний. Також відповідач заперечує щодо ціни позову, вказуючи, що надана позивачем довідка про вартість вантажу не є належним доказом, а також заперечує щодо заявленої позивачем до стягнення вартості проведення експертизи, оскільки експерт, яким було складено акт експертизи, відсутній у «Реєстрі атестованих судових експертів» Міністерства юстиції України.

29.08.2019 до канцелярії суду від позивача за вх. № 17340/19 надійшла відповідь на відзив з додатковими доказами (а.с. 99-190, т.1), в якій позивач зазначив, зокрема, що повноваження торгово-промислових палат на проведення експертиз встановлені законом, а отже акт експертизи є належним доказом нестачі вантажу. Позивач також вказує, що у даних спірних відносинах технічні несправності вагона мали прихований характер і виникли в процесі перевезення вантажу, а під час прийняття вагону на колії представник позивача мав не більше однієї хвилини на прийняття вагону, при цьому, в першу чергу при огляді вагону здійснюється перевірка наявності пломб та відповідність номерів пломб номерам, зазначеним у перевізному документі, при цьому позивач вказує про відсутність обов`язку вантажоодержувача вносити будь-які зауваження до пам`яток про подавання вагонів. Також, позивач зазначив, що після прийняття вагону він перебував під цілодобовою охороною позивача, а територія підприємства та під`їзні шляхи знаходяться під постійним відеоспостереженням.

09.09.2019 від відповідача за вх. № 18111/19 на електронну адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.191-197, т.1), а також заява про поновлення строку на подання заперечень за вх. № 18114/19 (а.с.198-2053, т.1). В письмових запереченнях відповідач наголосив, що спірний вагон прибув з непошкодженими пломбами, акт експертизи не містить висновків щодо технічної несправності вагону, а в матеріалах справи відсутній акт про технічний стан вагону. Відповідач наполягає на тому, що згідно з Правилами видачі вантажу вимога про перевірку маси вантажу у вагонах, що подаються на під`їзну колію, може бути заявлена в момент прийняття вагону в пункті, встановленому договором, а отже після прийняття вагону позивач позбавлений можливості для заявлення вимоги, у зв`язку з чим відмова залізниці від складення комерційного акту є обґрунтованою. Також відповідач наголошує на тому, що у нього, як перевізника, припинилась відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття позивачем. Також відповідач звертає увагу, що вагони після їх забирання та переміщення на територію позивача потрапляють на територію Ольшанської філії ПрАТ «КДМППЗТ», яка здійснює подальше транспортування вагонів, забраних у залізниці, та доставляє їх до позивача, а забезпечення схоронність вагонів вказаним підприємством при їх транспортуванні відповідач ставить під сумнів. Крім того, відповідач заперечуючи щодо заявленої позивачем до стягнення вартості проведення експертизи, наголошує на тому, що згідно рахунку РТПП Миколаївської області від 12.03.2019 №120-0279 послуга полягала у переваженні вагонів.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.07.2019 було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07 серпня 2019 о 14год.30хв.

07.08.2019 суд протокольно ухвалив оголосити перерву у судовому засіданні до « 09» вересня 2019 об 11год.00хв.

У судовому засіданні 09.09.2019 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

30.06.2016 між сторонами був укладений договір № ДН-4/98 про експлуатацію залізничної под`їздної колії ТОВ СП «Нібулон» (а.с. 87-88, т. 1), умовами якого передбачаються правила експлуатації под`їздної колії ТОВ СП «Нібулон» та здавання вагонів на колії № 11 ст. Миколаїв-Вантажний.

05.03.2019 за залізничною накладною №48674501 (а.с.13 т.1) ТОВ СП «Нібулон» відправив на станцію призначення Миколаїв-Вантажний для ТОВ СП «Нібулон» насипом вантаж, зокрема, у вагоні №95529376, з масою вантажу 69800 кг, найменування вантажу пшениця, вагон був обладнаний пломбами (ЗПП).

На станцію призначення (колія № 11) вантаж прибув 09.03.2019, що підтверджується відповідною відміткою у залізничній накладній.

Згідно з пам`яткою №318 передача вагону №95529376 була здійснена відповідачем позивачу при подаванні вагону на під`їзній колії ТОВ СП «Нібулон» 09.03.2019 о 17 год. 30 хв. (а.с.85, т.1).

При визначенні на вагах перевантажувального терміналу ТОВ СП «Нібулон» маси брутто вагону було виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з даними, зазначеними в накладній, у зв`язку з чим було призупинено подальше прийняття вантажу до складання відповідних актів, про що складено акт про виявлення нестачі вантажу від 09.03.2019 (а.с.15, т.1).

Листом за вих. №10/35 від 10.03.2019 позивач заявив начальнику станції Миколаїв-Вантажний про виявлений факт нестачі та вимагав прийняти участь в перевірці маси вантажу у вказаному вагоні і скласти комерційний акт (а.с.17, т.1). Також позивач повідомив, що вагон виставлений на під`їзну колію в очікуванні видачі вантажу за участю представників залізниці і вивантажуватись до складення комерційного акту не буде, при цьому позивач гарантував цілодобову охорону вагону з вантажем власними силами позивача. Вказаний лист отримано представником залізниці під підпис 10.03.2019 о 10 год. 00 хв. (а.с.17, т.1).

Листом за вих. № 79/М від 10.03.2019, підписаним заступником начальника станції Миколаїв-Вантажний з вантажної та комерційної роботи ОСОБА_1 , позивачу було відмовлено у комісійній видачі вагону з посиланням на те, що вагон прибув у технічно справному стані, був оглянутий представником позивача на колії станції та забраний без зауважень представником позивача (а.с.18, т.1).

Того ж дня 10.03.2019 позивачем було подано скаргу на вищевказану відмову у складанні комерційного акту, яку представником залізниці було отримано під підпис 10.03.2019 о 10 год. 55 хв. (а.с. 19, т.1).

Скаргу позивача було розглянуто Виробничим підрозділом «Дирекції залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» та листом за вих. № ДН5-07/196 від 12.03.2019 позивачу було відмовлено у задоволенні скарги (а.с.20, т.1).

Відмовляючи у задоволенні скарги залізниця виходила з того, що позивач міг заявити вимогу лише в момент приймання вагону на колії, а отже, оскільки під час приймання вантажу зауваження з боку представника позивача були відсутні, а також враховуючи, що вимога позивачем була заявлена тільки через 16 год. 30 хв., немає підстав для складання комерційного акту.

Після цього ТОВ СП «НІБУЛОН» було складено лист від 12.03.2019 за вих. № 12/35, адресований начальнику станції Миколаїв-Вантажний, в якому позивач повідомив, що приймання вантажу з вагону №95529376 по масі буде проводитись на території перевантажувального терміналу ТОВ СП «Нібулон» за адресою: вул. Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 12.03.2019 о 15 год. 30 хв. за участю експертів Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області. У вказаному листі позивач запропонував направити уповноваженого представника залізниці для участі у прийманні вантажу та складенні актів. Вказаний лист залізницею отримано 12.03.2019 о 14 год. 50 хв. (а.с.21, т.1).

12.03.2019 експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області був оформлений акт експертизи № 120-0279 (а.с.22-28, т.1), з якого вбачається наступне:

- зважування і огляд вагона здійснювалися з представниками ТОВ СП «Нібулон» -прийомоздавальник вантажу та багажу ОСОБА_2 , вагар ОСОБА_3 , змінний майстер ОСОБА_4 , заст. начальника станції «Миколаїв-Вантажний» ОСОБА_1 , комерційний агент станції «Миколаїв-Вантажний» ОСОБА_5 та за особистою участю експерта РТПП Миколаївської області;

- вагон опломбований 7 непорушними пломбами ЗПП з відтиском, який відповідає даним, вказаним у накладній;

- при зовнішньому огляді вагону встановлено: у вагоні зі сторони штурвалів в нижній частині першого та другого (середнього) від сходів розвантажувальних люках, в місці з`єднання кришки і бункера виявлено зазори, кожний довжиною 35 см, у яких затиснуті зерна пшениці;

- при знятті ЗПП у присутності експерта на верхніх завантажувальних люках та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки виявлено: між І (першим) та ІІ (другим) люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) завглибшки візуально до 0,35 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою довжиною близько 1,0 м по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік від сходів розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном пшениці; між ІІ (другим) та ІІІ (третім) люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) завглибшки візуально до 0,30 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою довжиною близько 0,5 м по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік другого (середнього) від сходів розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном пшениці. Візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися нестачі вантажу.

Висновком експерта встановлено, що при зважуванні і огляді залізничного вагону №95529376 за непорушними пломбами відправника, завантаженого зерном пшениці, фактична маса нето складає 67600 кг, що на 2200 кг менше проти даних, вказаних у накладній.

Згідно з актом приймання продукції за кількістю від 12.03.2019 № 5 (а.с. 28, т. 1) фактична кількість товару (пшениця н/ст) у вагоні №95529376 становить 67600 кг.

В матеріалах справи наявна довідка за підписом головного бухгалтера ТОВ СП «Нібулон», в якій зазначено, що станом на 09.03.2019 дійсна вартість однієї тони вантажу (пшениця нестандартна, фуражна група), що було прийнято до перевезення та відправлено за накладною №48674501 у вагоні №95529376, склала 6250,00 грн (а.с. 30, т.1).

Крім того, в матеріалах справи наявні докази щодо правовідносин між позивачем та Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області, а саме: договір про надання послуг №938 від 30.08.2016 з додатками та додатковими угодами (а.с.46-55, т.1); рахунок на оплату №120-0279 від 13.03.2019 за переваження вагону у спірних відносинах на суму 2262,00 (а.с.56, т.1); докази оплати рахунку платіжне доручення №14058 від 18.03.2019 на суму 2262,00грн; акт приймання-передачі наданих послуг №120-0279 від 13.03.2019 щодо переваження вагону №95529376 (а.с.58, т.1).

З матеріалів справи також вбачається (а.с.89, т.1), що 18.03.2019 залізниця звертались з листом до Президента регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області ОСОБА_6 .А. щодо невиконання експертами ТПП, зокрема, при проведенні експертизи нестачі спірного у даній справі вантажу, інструкції про порядок проведення експертиз в ТПП України, вказуючи, за результатом огляду не було складено констатуючу частину акту експертизи, у зв`язку з чим представник залізниці був позбавлений можливості ознайомитись з нею та, у разі незгоди, підписати акт із зауваженнями, при цьому, як зазначено залізницею, акт був наданий представнику відповідача лише 14.03.2019, без можливості підписання акту із зауваженнями.

У відповіді Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області від 23.04.2019 за вих. № 442/04 (а.с. 90, т. 1) відповідача повідомлено, що згідно Методик Системи «ТПП Експерт України» експерт не зобов`язаний оформлювати акт саме під час проведення огляду вантажу, а констатуючу частину акту експертизи підписує експерт та при необхідності представник замовника, при цьому, представник транспортної організації, якщо вона не є замовником експертизи, констатуючу частину акту експертизи не підписує, а складає свої внутрішні документи, наприклад, комерційний акт.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами статті 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Зі змісту статті 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством. Про прийняття вантажу до перевезення перевізник видає вантажовідправнику в пункті відправлення документ, оформлений належним чином.

Відповідно до ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, зокрема, у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту наказом Мінтрансу від 21.11.00 № 644 затверджено, зокрема, Правила видачі вантажів; Правила оформлення перевізних документів; Правила складання актів та інші Правила.

Пунктом 6 Статуту поміж іншого передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За змістом п. 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до п. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Пунктом 76 Статуту визначено, що час перебування вагонів під навантаженням і вивантаженням у разі обслуговування залізничної під`їзної колії локомотивом залізниці визначається з моменту фактичної подачі вагонів на місце навантаження або вивантаження до моменту одержання станцією від підприємства повідомлення про готовність вагонів до забирання. Час знаходження вагонів на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються їх локомотивами, визначається з моменту передачі вагонів на передавальних коліях. Місце і порядок операцій встановлюються договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії. Норми часу на операції передачі не повинні перевищувати однієї хвилини на вагон і 30 хвилин на всю пред`явлену партію вагонів. Охорона завантажених і порожніх вагонів на залізничних під`їзних коліях здійснюється засобами і за рахунок підприємств. Договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії та договір про подачу та забирання вагонів розробляється з урахуванням єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії із станцією примикання. Порядок розроблення та форма договорів встановлюються Правилами.

Пунктом 111 Статуту передбачені випадки, за яких залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, зокрема, у разі коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

У відповідності до п.п. 114, 115 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з п. 127 Статуту залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

За приписами п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Пунктом 130 Статуту встановлено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акту відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Згідно з п.16 Правил складання актів, у разі відмови начальника станції від складання комерційного акту (акту загальної форми) або оформлення акту з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі-Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Правилами видачі вантажів (п.п. 10, 11, 23) визначено, що при подаванні вагонів на під`їзні колії передача їх провадиться в місцях, установлених договорами про подавання й забирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії, і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів. При передаванні завантажених вагонів і контейнерів сторони зобов`язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова вагона (контейнера), наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах. При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. У разі вивантаження на місцях загального користування вимога щодо перевірки маси вантажів може бути заявлена письмово одержувачем до початку вивантаження. Вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на під`їзну колію, може бути заявлена в момент приймання вагонів у пункті, встановленому договором.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Статтею 11 Закону визначено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, надавати за дорученням українських та іноземних юридичних і фізичних осіб послуги, пов`язані із захистом їх прав та інтересів, відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; здійснювати інші повноваження, що не суперечать законодавству України.

Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Права торгово-промислових палат закріплюються в їх статутах і реалізуються у порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позиція суду

Наявна у справі залізнична накладна №48674501 свідчить про укладення між ТОВ СП «НІБУЛОН» та ПАТ «Українська залізниця» договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким також є ТОВ СП «НІБУЛОН».

Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач виявив нестачу вантажу під час переважування вагону №95529376 на станції призначення після подавання вагону, про що позивач на наступний день заявив залізниці разом з вимогою скласти комерційний акт, на що отримав відмову у складенні акту.

Приймаючи до уваги, що ТОВ СП «НІБУЛОН» надало суду докази оскарження відмови начальника станції у складанні комерційного акту, а також враховуючи, що позивачем було дотримано визначені Статутом та Правилами складання актів строки щодо подання скарги, суд вважає, що наданий позивачем акт експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області є належним доказом щодо встановлення обставини нестачі вантажу, оскільки іншого акту певної форми, в даному випадку, не передбачено законодавством.

Суд критично оцінює відмову залізниці від складення комерційного акту з посиланням на те, що вимога про перевірку вантажу у вагонах, які подаються на під`їзну колію, повинна бути заявлена виключно в момент подавання вагону в пункті, встановленому у договорі, оскільки п. 23 Правил видачі вантажів передбачає можливість її пред`явлення саме у цей строк. Даний строк за своєю суттю не є присічним, оскільки при передаванні завантажених вагонів сторони проводять лише їх зовнішній огляд, який може тривати до 1 хв., без підлазання під вагони та без перевантаження (п. 76 Статуту, п. 3.15 Інструкції позивача з охорони праці для прийомоздавальника № 59-П).

Отже, виходячи з системного аналізу положень Статуту та вищезазначених Правил, суд дійшов висновку, що отримувач вантажу не позбавлений права заявити вимогу щодо перевірки маси вантажу після подавання вагону.

Між цим, суд відзначає, що позивач повідомив відповідача про нестачу вантажу наступної доби (через 16 год. 30 хв.) після подавання вагону, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази впливу на вантаж та/або на вагон з боку позивача чи інших сторонніх осіб з часу подавання вагону до моменту проведення експертизи, а відтак, позиція відповідача, що нестача сталась внаслідок вини позивача не підтверджується жодним доказом та ґрунтується на припущеннях.

Посилання залізниці на приписи ч. 3 ст. 310 ГК України, яка закріплює, що відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення, судом також до уваги не приймаються, оскільки в даному випадку йдеться про припинення відповідальності за збереження вантажу після видачі одержувачу, а не про звільнення від відповідальності за втрату вантажу під час перевезення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, відбулися не з її вини, та враховуючи встановлені в акті експертизи після зняття непошкоджених пломб обставини наявності технічних пошкоджень вагону, а також прибуття вантажу в меншій кількості, ніж прийнято до перевезення, суд вважає, що нестача вантажу відбулась саме під час перевезення.

Оскільки відповідачем належними доказами не доведена обставина виникнення нестачі вантажу під час перевезення не з вини залізниці, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем до відповідача вимог про відшкодування збитків та наявність в діях відповідача складу господарського правопорушення.

Здійснений позивачем розрахунок суми збитків у розмірі 11568,75 грн судом визнається обґрунтованим, так як його здійснено виходячи з таких показників: вартість за 1 тону вантажу - 6250,00 грн, яка вказана в довідці від 12.07.2019 №10445/3-19/27; маса нестачі визначена виходячи з висновку експертизи та із вирахуванням норми недостачі 0,5% нетто вантажу (п.27 Правил видачі вантажів).

При цьому поданий відповідачем витяг (а.с. 91-92, т. 1) на спростування достовірності ціни вантажу охоплює інший період з 13.08.2019 по 16.08.2019.

З урахуванням викладеного, позов ТОВ СП «Нібулон» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 та п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Враховуючи задоволення позову ТОВ СП «Нібулон», витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн та витрати з проведеної експертизи у розмірі 2262,00 грн в повному обсязі покладаються на відповідача.

При цьому судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, що позивачем на підставі рахунку № 120-0279 була оплачена операція з переваження експертом РТПП Миколаївської області вагонів, оскільки судом встановлено, що згідно з актом експертизи від 12.03.2019 № 120-0279 це входило до завдання експертизи для встановлення обсягу нестачі вантажу.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства „Українська залізниця (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, код 40075815) в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, Одеська обл., 65012, код 40081200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН (вул. Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 54002, код 14291113) 11568 /одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім/ грн 75 коп збитків, завданих нестачею вантажу, 1921 /одну тисячу дев`ятсот двадцять одну/ грн 00 коп судового збору та 2262 /дві тисячі двісті шістдесят дві/ грн 00 коп витрат на проведення експертизи.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 вересня 2019 р.

Суддя Д.О. Бездоля