УХВАЛА

про відмову у заміні сторони виконавчого провадження

м. Київ

03.09.2019Справа № 17/403

За позовом Публічного акціонерного товариства " Київенерго "

до Комунального підприємства "ЖЕО - 111" Голосіївської районної у місті Києві ради

про стягнення 122 924,65 грн.

Щодо розгляду заяви № 30/1/1/2462 від 15.08.2019 року "Про заміну сторони її правонаступником" Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

Суддя Котков О.В.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явились;

від відповідача (боржника) не з`явились;

від заявника Вербова О.П. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до суду з позовом до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-110" Голосіївського району про стягнення 109 072,89 грн. основного боргу, 3579,09 грн. - 3% річних та 10 272,67 грн. збитків від інфляції, а всього 122 924,65 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2011 року (суддя Пінчук В.І.) у справі № 17/403 позов задоволено; стягнуто з Комунального підприємства "ЖЕО - 111" Голосіївської районної у місті Києві ради на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 109 072 грн. 89 коп. основного боргу, 3579 грн. 09 коп. 3% річних, 10 272 грн. 67 коп. збитків від інфляції, 1229 грн. 25 коп. державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

30.01.2012 року на виконання вищезазначеного рішення Господарського суду міста Києва видано відповідний наказ.

19.08.2019 року через відділ діловодства суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшла заява № 30/1/1/2462 від 15.08.2019 року "Про заміну сторони її правонаступником", в якій заявник просить здійснити на стадії виконання судового рішення у справі № 17/403 заміну сторони (стягувача) - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" () його процесуальним правонаступником - Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" () відносно боржника - КП "ЖЕО-111" Голосіївського району ().

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.08.2019 року вказану заяву передано на розгляд судді Пінчука В.І.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/1918 від 19.08.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи, у зв`язку з відпусткою судді Пінчука В.І.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 року вказану заяву передано на розгляд судді Коткова О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2019 року розгляд заяви № 30/1/1/2462 від 15.08.2019 року "Про заміну сторони її правонаступником" Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" призначено на 03.09.2019 року.

Представники учасників справи в судове засідання 03.09.2019 року не з`явились, причин неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів ст. 334 Господарського процесуального кодексу України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

В судовому засіданні 03.09.2019 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (заявника) заяву № 30/1/1/2462 від 15.08.2019 року "Про заміну сторони її правонаступником" підтримав та просив її задовольнити.

Розглянувши у судовому засіданні 03.09.2019 року заяву № 30/1/1/2462 від 15.08.2019 року "Про заміну сторони її правонаступником" Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 334 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Приписами частини 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України визначено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, для вирішення питання можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Особа, звертаючись до суду із заявою про заміну позивача (стягувача) з примусового виконання наказу господарського суду у справі на його правонаступника у зв`язку з переходом до останнього права вимоги відповідно до договору про відступлення права вимоги повинна довести належними та допустимими доказами, за яким саме правочином до неї перейшли права вимоги відносно боржника і який обсяг цих прав.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (статті 516 Цивільного кодексу України).

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

З врахуванням наведеного суд вважає, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (заміну стягувача у виданому судом наказі до відкриття виконавчого провадження) як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 11.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18 (надалі - договір № 601-18), відповідно до умов якого, в порядку та на умовах визначених договором, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 р. теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) на загальну суму 497 554 936,91 грн. станом на 01.08.2018 р. із урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів.

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку № 1 до цього договору. Всі права переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку № 1 до цього договору (п. 1.2. договору № 601-18).

Відповідно до п. 1.3. договору № 601-18 з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отримання боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору, у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за Договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 до цього договору.

Відступлення права вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойки (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню із споживача (споживачів), визначаються окремим договором.

Згідно з витягом з додатку № 1 до договору, первісний кредитор відступив новому кредитору, зокрема право вимоги до Комунального підприємства "ЖЕО - 111" Голосіївської районної у місті Києві ради в розмірі 597 699,81 грн.

11.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 603-18 (надалі - договір № 603-18), відповідно до якого ПАТ "Київенерго" відступило, а КП "Київтеплоенерго" набуло право грошової вимоги споживачів (юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, перелік яких визначений у додатках до договорів про відступлення права вимоги від 11.10.2018 № 601-18, від 11.10.2018 № 602-18) теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплатити неустойку (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та /або можуть бути нараховані та /або виникнути після дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі що підлягають стягненню споживачів.

Перелік споживачів та склад вимог (неустойка (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) у вже розпочатих спорах та/або рішеннях суду та/або виконавчих провадженнях зазначаються у додатках № 1, № 2, № 3, № 4 до цього договору (п. 1.2. договору № 603-18).

Відповідно до п. 1.3. договору № 603-18, з укладенням договору № 603-18 та договорів про відступлення права вимоги від 11.10.2018 № 601-18, № 602-18, новий кредитор набуває право отримання/вимоги від споживачів, які визначені в додатках № 1, № 2, № 3, № 4 до цього договору та вказаних договорів про відступлення права вимоги до споживачів додаткових сум стягнення у зв`язку з неналежним виконанням споживачами договорів/угод, укладених кредитором понад ті, що є предметом судового розгляду чи підтверджені судовими рішеннями, не допускаючи подвійного стягнення коштів з одного й того самого споживача за той самий борг та період його виникнення.

На підтвердження факту переходу від ПАТ "Київенерго" до КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" прав вимоги до Комунального підприємства "ЖЕО - 111" Голосіївської районної у місті Києві ради за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9196039 від 01.12.2006 року заявник надав додаток № 3 до договору № 603-18 про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 року.

З пункту № 53 додатку № 3 до договору № 603-18 про відступлення прав вимоги від 11.10.2018 року вбачається, що ПАТ "Київенерго" відступило, а КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" набуло право вимоги до КП "ЖЕО - 111" Голосіївського району () згідно договору (особовий рахунок) - 9196039, дата рішення суду - 29.12.2011, № 17/403, дата наказу суду - 30.01.2012, судовий збір/державне мито - 1229,25 грн., ІТЗ - 236,00 грн., всього (без основного боргу) - 1465,25 грн.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п. 2 ч. 4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV).

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Таким чином, заміна сторони (стягувача) виконавчого провадження неможлива, якщо заява була подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Як вбачається з матеріалів справи, строк пред`явлення наказу Господарського суду міста № 17/403 від 30.01.2012 року, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2011 року, закінчився 30.01.2013 року.

Доказів переривання строку давності пред`явлення наказу Господарського суду міста № 17/403 від 30.01.2012 року до виконання, як і доказів поновлення строку пред`явлення наказу суду до виконання матеріали справи не містять.

Подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 910/10031/13.

Разом з цим, суд зазначає, що сплата витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та суми судового збору не є зобов`язанням в розумінні положень статті 509 Цивільного кодексу України та згідно із встановленими судом обставинами вона не була й не могла бути предметом відступлення за договором № 601-18 від 11.10.2018 року та договором № 603-18 від 11.10.2018 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає безпідставним здійснення заміни стягувача щодо стягнення зазначеної суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 906/110/16 від 28.03.2018 року, № 910/9549/15 від 03.07.2019 року та у справі № 916/65/18 від 21.01.2019 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для заміни стягувача у справі № 17/403, у зв`язку з чим в задоволені заяви № 30/1/1/2462 від 15.08.2019 року "Про заміну сторони її правонаступником" Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у справі № 17/403 належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 52, 233, 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви № 30/1/1/2462 від 15.08.2019 року "Про заміну сторони її правонаступником" Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у справі № 17/403 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 03 вересня 2019 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 06 вересня 2019 року.

Суддя О.В.Котков