ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2019 р. Справа № 924/848/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., за участю секретаря судового засідання Фрея В.В., розглянувши матеріали

за позовом державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" м.Київ

до селянського (фермерського) господарства "Левада" Хмельницька область, Волочиський район, с.Постолівка;

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Груп ЛТД-Захід" Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці

про стягнення солідарно з селянського (фермерського) господарства „Левада та товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Груп ЛТД-Захід" суму 63974,88 грн., з яких: 58956,99 грн. - основний борг, 4302,73 грн. - пені, 347,78 грн. - інфляційні втрати, 367,38 грн. - 3% річних.

За участю представників:

від позивача: Кордас Ж.А. адвокат згідно ордера серія ХМ №002567 від 12.08.2019р.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

14.08.2019р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява за позовом державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" м.Київ до селянського (фермерського) господарства "Левада" Хмельницька область, Волочиський район, с.Постолівка; до товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Груп ЛТД-Захід" Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці про стягнення солідарно з селянського (фермерського) господарства „Левада та товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Груп ЛТД-Захід" 63974,88 грн., з яких: 58956,99 грн. - основний борг, 4302,73 грн. - пені, 347,78 грн. - інфляційні втрати, 367,38 грн. - 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.08.2019 року, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Танасюк О.Є.

Ухвалою господарського суду від 19.08.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "12" вересня 2019 р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 63974,88 грн., з яких: 58956,99 грн. - основний борг, 4302,73 грн. - пені, 347,78 грн. - інфляційні втрати, 367,38 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позову посилається на невиконання відповідачем-1 (селянське (фермерське) господарство „Левада) умов договору фінансового лізингу від 14.02.2015р. №22-15-9 ств-пл/32 в частині сплати чергових лізингових платежів та відповідачем-2 (ТОВ „Вест Груп ЛТД-Захід) зобов`язань за договором поруки №138 від 18.04.2019р.

Повідомляє, що згідно договору фінансового лізингу позивач передав відповідачеві-1 у користування трактор ХТЗ-17221-21-32, зав. №5749, строком на 5 (п`ять) років, а останній зобов`язувався сплачувати за це лізингові платежі на умовах договору.

Зазначає, що акт приймання-передачі був підписаний 24.02.2015р., тому відповідно до графіка сплати лізингових платежів відповідач-1 повинен був сплатити чергові лізингові платежі №48-53 в загальному розмірі 58956,99 грн.

Однак, станом на 25.07.2019 відповідач-1 не здійснив сплату вказаних лізингових платежів.

Також відповідно до п. 7.2 Договору, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 4302,73 грн., 347,78 грн. - інфляційні втрати та 367,38 грн. - 3% річних.

Позивач наголошує, що поручитель (товариство з обмеженою відповідальністю „Вест Груп ЛТД-Захід) у договорі поруки №138 від 18.04.2019р. підтвердив, що йому відомі всі умови договору прямого лізингу №22-15-9 ств-пл/32 від 14.02.2015р. укладеного між державним публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг та селянським (фермерським) господарством „Левада.

Зазначає, що з метою стягнення заборгованості, в порядку досудового врегулювання спору, на адресу відповідача-1 (селянського (фермерського) господарства „Левада) було надіслано вимоги про сплату заборгованості, а саме: №ЮД-1269 від 01.07.19р., №156 від 02.07.19р., №169 від 25.07.19р., які залишені відповідачем-1 без реагування. Також на адресу Відповідача-2 (товариство з обмеженою відповідальністю „Вест Груп ЛТД-Захід), відповідно до вимог договору поруки №138 від 04.07.19р., позивачем було надіслано вимогу №158 від 02.07.19р. та №171 від 25.07.19р. про усунення порушень та виконання зобов`язань за основним договором, які залишені без реагування.

Відповідач-1 в судове засідання не з`явилися, правом на подання відзиву не скористався. Ухвала суду, яка направлялася на адресу відповідача повернута до суду із довідкою відділення поштового зв`язку про причину повернення: „за закінченням терміну зберігання.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З огляду на наведене, судом вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи (Аналогічна правова позиція викладена ВС в постанові від 25.06.2018р. у справі №904/9904/17).

Відповідач-2 в судове засідання не з`явилися, правом на подання відзиву не скористався. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників відповідачів за наявними матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

14.02.2015 р. між державним публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (лізингодавець) та селянським (фермерським) господарством „Левада (лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу № 22-15-9 ств-пл/32, відповідно до умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного лізингоодержувачем, та визначений у додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу", що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору лізингодавець на письмове замовлення лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника предмет лізингу згідно Порядку використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. № 1904.

Згідно з п. 2.2. договору строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 5 (п`яти) автентичних примірниках.

Як передбачено п. 2.3. договору, постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Передача предмета лізингу здійснюється на умовах EXW (місце передачі визначається у додатку) згідно з міжнародними правилами Інкотермс-2010.

Підпунктом 3.4.3. договору встановлено, що лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Сторонами у п. 4.1. договору погоджено, що за користування предметом лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають: попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) відсотків його вартості (включаючи ПДВ); комісію за участь в організації поставки предмета лізингу в розмірі 7 (семи) відсотків (без ПДВ) від вартості предмету лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість; відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7 (семи) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

У відповідності до п. 4.3. договору з моменту підписання акта лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: комісію за участь в організації поставки предмета лізингу у розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного договору, разом зі сплатою першого та другого чергового лізингового платежу в частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження договору згідно з додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів"; відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору у розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного договору.

Черговість сплати лізингових платежів у частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна 1 місяцю. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання акта, подальші платежі через кожен 1 місяць.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюється додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів" (п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 4.8. договору загальна сума оплати за цим договором визначається додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів", розділами 4 та 8 цього договору. Зарахування та розподіл коштів отриманих за цим договором, лізингодавець здійснює першочергово відповідно до ст.ст. 534, 625 Цивільного кодексу України.

Як встановлено п.п. 5.1., 5.2. договору, предмет лізингу передається лізингоодержувачу за актом за умови перерахування платежу у розмірі та в порядку, визначеного пунктом 4.2. договору, та (за необхідності) у разі укладення забезпечувального (забезпечувальних) договору (договорів), сплати авансу відповідно до розділу 7 договору. Предмет лізингу протягом всього строку дії договору є власністю лізингодавця.

Пунктами 8.1. та 8.11. договору визначено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Зарахування штрафних санкцій, в тому числі, але не виключно, пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за порушення лізингоодержувачем умов договору, здійснюється лізингодавцем в порядку, встановленому ст.ст. 534, 625 Цивільного кодексу України.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу", та виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Скріплення цього договору печатками сторін юридичних осіб є обов`язковим (п. 9.1. договору).

Додатки до договору є його невід`ємними частинами (п. 10.5. договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

У додатку № 1 до договору фінансового лізингу від 14.02.2015р. "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" вказаний предмет лізингу, що передається відповідачу, а саме: трактор ХТЗ НОМЕР_1 у кількості 1 одиниці загальною вартістю 653580,00 грн. Попередній лізинговий платіж становить 98037,00 грн. передоплати.

В додатку № 2 до договору від 14.02.2015р. „Графік сплати лізингових платежів вказано черговість лізингових платежів за користування технікою, зокрема: лізинговий платіж №48 становить 9961,19 грн., лізинговий платіж №49 становить 9907,18 грн., лізинговий платіж №50 становить 9853,17 грн., лізинговий платіж №51 становить 9799,16 грн., лізинговий платіж №52 становить 9745,15 грн., лізинговий платіж №53 становить 9691,14 грн.

Загальна сума лізингових платежів з урахуванням попередньої оплати за користування технікою становить 798170,95 грн.

На виконання договору позивач передав, а відповідач прийняв предмет лізингу, а саме трактор ХТЗ-17221-21-32, зав. № 5749 у кількості 1 одиниці загальною вартістю 653580,00 грн. згідно акту приймання-передачі сільськогосподарської техніки №9 від 24.02.2015р.

18.04.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Вест Груп ЛТД-Захід (поручитель) та державним публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (кредитор) укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1. якого, поручитель поручається перед кредитором у повному обсязі, солідарно, за виконання селянським (фермерським) господарством „Левада (боржник) зобов`язань, що виникають із договору фінансового лізингу №22-15-9 ств-пл/32 від 14.02.2015р. з урахуванням додаткових договорів та додатків до нього (далі Основний договір), укладеним між кредитором (в Основному договорі лізингодавець) та боржником (в Основному договорі лізингоодержувач).

В п. 2.1. договору встановлено, що передбачений п. 1.1. договору обов`язок поручителя перед кредитором не обмежується певною сумою та встановлюється в повному обсязі, визначеному в Основному договорі, з урахуванням п.1.2. договору.

Згідно з п. 3.1. договору у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником своїх зобов`язань за Основним договором, кредитор вправі звернутися з вимогою про усунення таких порушень та виконання зобов`язань за Основним договором як до боржника так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

В п. 3.2. договору визначено, що поручитель зобов`язується самостійно усунути допущені боржником порушення (виконати зобов`язання боржника) за Основним договором, що визначений у п.1.1. договору, в тому числі, але не виключно, сплатити суму заборгованості, а в разі наявності неустойку, збитки на поточний рахунок кредитора, у термін не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту звернення кредитора з вимогою про усунення порушень (виконання зобов`язання) за Основним договором.

Згідно п. 3.3. сторони домовилися, що звернення кредитора до поручителя з вимогою про усунення порушень (виконання зобов`язань) за Основним договором вважається: цінний лист з описом вкладення, надісланий на адресу поручителя, що зазначена у договорі, або рекомендований лист, надісланий на адресу поручителя, що зазначена у договорі або електронний лист, надісланий на електронну пошту поручителя, що зазначена у договорі. Датою такого звернення є дата відмітки (штемпелю) пошти про відправку вказаних листів на адресу, що зазначена у договорі, або дата відправки електронного листа.

Відповідно до п. 3.4. договору у випадку порушення боржником зобов`язань, що випливають із Основного договору, в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо строків/термінів та розмірів сплати лізингових платежів, сплати основного боргу, неустойки, індексу інфляції, відсотків, збитків та будь-яких інших умов відповідно до умов Основного договору, у поручителя виникають всі обов`язки боржника і поручитель відповідає солідарно з боржником перед кредитором своїм майном, майновими правами та грошовими коштами на які може бути накладено стягнення згідно з чинним законодавством України.

В п. 4.1. договору визначено, що порушенням Основного Договору є невиконання або неналежне виконання зобов`язань боржника за Основним Договором.

Згідно п. 4.2. договору за порушення поручителем зобов`язань за цим Договором, що випливають із Основного договору, після одержання вимоги кредитора, вказаної в п.3.1-3.3. договору поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу (невиконаного зобов`язання Основного Договору) за кожен день такого прострочення.

Відповідно до п. 5.1. договору порука припиняється у разі виконання Основного договору у повному обсязі.

У п. 5.6. договору передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором всім своїм майном (майновими правами), яке на дату укладення цього договору належить (належать) поручителю чи буде (будуть) набуто (набуті) поручителем після укладення цього договору до моменту виконання боржником (поручителем) свого обов`язку за Основним Договором у повному обсязі. Кредитор за власним розсудом має право визначити порядок та форму звернення стягнення на майно (майнові права), в т.ч. на грошові кошти поручителя для виконання зобов`язань за цим договором.

Згідно п.5.7. укладенням цього Договору Поручитель в особі повноважного представника підтверджує, що він ознайомився із змістом Основного договору, укладеного між Кредитором та Боржником (в т.ч. додатковими угодами, додатками до нього), копія якого додається до цього Договору (Додаток 1) та надає свою згоду на зміни умов Основного договору, в тому числі тих, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Відповідно до п. 5.2. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (повноважними представниками сторін) та діє до моменту припинення поруки відповідно до п. 5.1. договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення та виконання зобов`язань за основним договором.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Позивач звертався до відповідача-1 (селянського (фермерського) господарства „Левада) з вимогами про сплату коштів за договором №22-15-9 ств-пл/32 від 14.02.2015р., зокрема, від 01.07.19р. №ЮД-1269, від 02.07.19р. №156, від 25.07.19р. №169 про сплату лізингових платежів, пені, 3% річних, інфляційних втрат, які залишені відповідачем-1 без відповіді.

Також позивач звертався до поручителя ТОВ „Вест Груп ЛТД-Захід з вимогами про виконання зобов`язань за основним договором, зокрема від 02.07.19р. №158 та від 25.07.19р. №171, які залишені без реагування.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, 30.12.2015 р. між державним публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (лізингодавець) та селянським (фермерським) господарством „Левада (лізингоодержувач) укладений договір фінансового лізингу №22-15-9 ств-пл/32 від 14.02.2015р., відповідно до умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного лізингоодержувачем, та визначений у додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу", що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору (п. 1.1. договору).

Згідно зі ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У ході судового розгляду встановлено, що на виконання договору фінансового лізингу від 14.02.2015р. № 22-15-9 ств-пл/32 відповідачу було передано трактор ХТЗ-17221-21-32 у кількості 1 одиниці загальною вартістю 653580,00 грн. згідно акту приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 24.02.2015р.

Умовами договору на лізингоодержувача покладено обов`язок у своєчасному та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі (п. п. 3.4.3, 4.1, 4.3 договору, додатки №2, №3 до договору).

Так, у додатку №2 до договору від 14.02.2015р. сторонами погоджено графік сплати лізингових платежів, зокрема, лізинговий платіж №48 становить 9961,19 грн., лізинговий платіж №49 становить 9907,18 грн., лізинговий платіж №50 становить 9853,17 грн., лізинговий платіж №51 становить 9799,16 грн., лізинговий платіж №52 становить 9745,15 грн., лізинговий платіж №53 становить 9691,14 грн.

Враховуючи, що акт приймання-передачі був підписаний 24.02.2015р., тому відповідно до графіка сплати лізингових платежів відповідач-1 повинен був сплатити чергові лізингові платежі 24 числа відповідного місяця, а саме: лізинговий платіж №48 24.02.2019р., лізинговий платіж №49 24.03.2019р., лізинговий платіж №50 24.04.2019р., лізинговий платіж №51 24.05.2019р., лізинговий платіж №52 - 24.06.2019р., лізинговий платіж №53 24.07.2019р.

Однак відповідач-1 свої договірні зобов`язання щодо своєчасної сплати чергових лізингових платежів №48-53 в загальному розмірі 58956,99 грн. не виконав. Доказів сплати зазначених коштів суду не подано.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 58956,99 грн. лізингових платежів підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 367,38 грн. 3% річних, за період з 26.02.2019р. по 24.07.2019р.

Суд, перевіривши розмір заявлених позивачем до стягнення 3% річних, зазначає, що нарахування 3% річних здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивачем правомірно, здійснено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 347,78 грн., які також підлягають задоволенню.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У пункті 7.2 договору сторони домовились і встановили, зокрема, що на прострочену суму лізингових платежів (встановлюється графіками) нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені.

Позивачем заявлено до стягнення 4302,73 грн. пені згідно з поданим розрахунком.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок пені, суд доходить висновку, що позивачем правомірно, в межах можливих нарахувань, заявлено до стягнення 4302,73 грн. пені, що підлягає задоволенню.

З приводу позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості та здійснених нарахувань, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ст. 554 Цивільного кодексу України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України).

До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ст.556 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначених норм випливає, що договір поруки не покладає на боржника якогось нового обов`язку, крім того, який він вже має перед кредитором по основному зобов`язанню, а лише створює ймовірність переходу прав та обов`язків останнього до поручителя у разі виконання ним зобов`язання, забезпеченого порукою.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Приписами чинного законодавства не передбачено окремих умов, які сторони повинні визначити та погодити під час укладання договору поруки.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Вест Груп ЛТД-Захід (поручитель) та державним публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (кредитор) укладено договір поруки №138, відповідно до п. 1.1. якого, поручитель поручається перед кредитором у повному обсязі, солідарно, за виконання селянським (фермерським) господарством „Левада (боржник) зобов`язань, що виникають із договору фінансового лізингу №22-15-9 ств-пл/32 від 14.02.2015р. з урахуванням додаткових договорів та додатків до нього (далі Основний договір), укладеним між кредитором (в Основному договорі лізингодавець) та боржником (в Основному договорі лізингоодержувач).

Відповідно п. 2.1. передбачений п.1.1. договору обов`язок поручителя перед кредитором не обмежується певною сумою та встановлюється в повному обсязі, визначеному в Основному договорі, з урахуванням п.1.2. договору.

Згідно з п. 3.1. договору у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником своїх зобов`язань за Основним договором, кредитор вправі звернутися з вимогою про усунення таких порушень та виконання зобов`язань за основним договором як до боржника так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

В п. 3.2. договору визначено, що поручитель зобов`язується самостійно усунути допущені боржником порушення (виконати зобов`язання боржника) за Основним договором, що визначений у п.1.1. договору, в тому числі, але не виключно, сплатити суму заборгованості, а в разі наявності неустойку, збитки на поточний рахунок кредитора, у термін не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту звернення кредитора з вимогою про усунення порушень (виконання зобов`язання) за Основним договором.

Згідно п. 4.2. за порушення Поручителем зобов`язань за цим Договором, що випливають із Основного договору, після одержання вимоги Кредитора, вказаної в п.3.1-3.3. Договору Поручитель сплачує на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу (невиконаного зобов`язання Основного Договору) за кожен день такого прострочення.

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється у разі виконання Основного договору у повному обсязі. ( п. 5.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що державне публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг зверталося до поручителя ТОВ „Вест Груп ЛТД-Захід з вимогами про виконання зобов`язань за основним договором, зокрема від 02.07.19р. №158 та від 25.07.19р. №171.

Як вбачається із витягів з сайту Укрпошти вимоги були отримані поручителем 10.07.2019р. та 30.07.2019р., однак залишені без реагування.

Враховуючи, що ТОВ „Вест Груп ЛТД-Захід, як поручитель несе солідарну відповідальність разом із боржником - селянським (фермерським) господарством „Левада за договором фінансового лізингу №22-15-9 ств-пл/32 від 14.02.2015р., позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3 % річних заявлені правомірно.

Згідно зі ст. ст. 73, 76-79 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З огляду на задоволення позовних вимог та те, що спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідачів, які відповідають перед позивачем солідарно, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідачів порівну.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 76-79, 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з селянського (фермерського) господарства „Левада" (31274, Хмельницька область, Волочиський район, с. Постолівка, код 31623741) на користь державного публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (01021, м.Київ, вул. Мечникова 16А, код 30401456) 58956,99 грн. (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 99 коп.) основного боргу, 4302,73 грн. (чотири тисячі триста дві гривні 73 коп.) пені, 347,78 грн. (триста сорок сім гривень 78 коп.) інфляційних втрат, 367,38 грн. (триста шістдесят сім гривень 38 коп.) 3% річних.

Солідарний боржник: товариство з обмеженою відповідальністю „Вест Груп ЛТД-Захід (47234, Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці, вул. Шевченка, 48, код 42408968)

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Вест Груп ЛТД-Захід (47234, Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці, вул. Шевченка, 48, код 42408968) на користь державного публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (01021, м.Київ, вул. Мечникова 16А, код 30401456) 58956,99 грн. (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 99 коп.) основного боргу, 4302,73 грн. (чотири тисячі триста дві гривні 73 коп.) пені, 347,78 грн. (триста сорок сім гривень 78 коп.) інфляційних втрат, 367,38 грн. (триста шістдесят сім гривень 38 коп.) 3% річних.

Солідарний боржник: селянське (фермерське) господарства „Левада" (31274, Хмельницька область, Волочиський район, с. Постолівка, код 31623741)

Стягнути селянського (фермерського) господарства „Левада" (31274, Хмельницька область, Волочиський район, с. Постолівка, код 31623741) на користь державного публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (01021, м.Київ, вул. Мечникова 16А, код 30401456) 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень 50 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Вест Груп ЛТД-Захід (47234, Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці, вул. Шевченка, 48, код 42408968) на користь державного публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (01021, м.Київ, вул. Мечникова 16А, код 30401456) 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень 50 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному ст. 257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.09.2019р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи

2 позивачу державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"(01021, м.Київ, вул.Мечникова,16 -А);

3- відповідач-1 -селянське (фермерське) господарство "Левада"(31274, Хмельницька область, Волочиський район, с.Постолівка);

4- ТОВ "Вест Груп ЛТД-Захід" (47234, Тернопільська область, Зборівський район, смт. Залізці, вул. Шевченка,48)

Всім рекомендованим листом з повідомленням про вручення