СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2019 р. Справа №922/3209/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача - Чепенко І.І. (особисто) паспорт НОМЕР_1 від 16.10.2000 року; Чепенко О.І. , посвідчення №928 від 31.05.2000 року, ордер серія ХВ№534 від 04.06.2019 року;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, (вх.№2388Х/1-40) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2019 року по справі №922/3209/18,

за позовом фізичної особи-підприємця Чепенка Ігоря Івановича , м.Харків,

до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області,

про стягнення 75724,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року фізична особа-підприємець Чепенко Ігор Іванович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором підряду в сумі 75724,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті виконаних робіт за договором підряду №41 від 16.08.2017 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.07.2019 року у справі №922/3209/18 (повний текст складено 18.07.2019 року, суддя Ольшанченко В.І.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області на користь фізичної особи-підприємця Чепенка Ігоря Івановича заборгованість за договором підряду №41 від 16.08.2017 року в сумі 75724,00 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. Також апелянт просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що єдиним доказом правової позиції відповідача була судово-будівельна експертиза, яка могла довести неналежне виконання позивачем роботи по договору підряду №41. Після того як позивач, якого суд зобов`язав оплатити експертизу не виконав своє зобов`язання, а суд не надав достатнього часу для прийняття рішення щодо оплати експертизи відповідачем, єдиною можливістю доведення позиції відповідача були показання свідків, які суд першої інстанції неправомірно відхилив.

Скаржник вказує, що дії суду першої інстанції фактично позбавили відповідача можливості доведення своєї правової позиції в суді.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 року у справі №922/3209/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі.

21.08.2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7917), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на 04.09.2019 року була направлена сторонам у справі рекомендованими листами 05.08.2019 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана ними 08.08.2019 року та 08.08.2019 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи. Однак, відповідач у судове засідання не з`явився, про причини не з`явлення суд не повідомив.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 04.09.2019 року представник позивача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві та зазначав, що дії відповідача спрямовані на затягування судового процесу з метою ухилення обов`язку по сплаті заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язок.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Так, 16.08.2017 року між сторонами був укладений договір підряду №41, за яким підрядник (позивач у справі) зобов`язався виконати поточний ремонт приміщень і коридорів посилкової ради за адресою: 62454, Харківська обл., Харківський район, сел. Коротич, вул. Центральна, 47, згідно з кошторисом до договору, а замовник (відповідач у справі) зобов`язався прийняти від підрядника виконані роботи і оплатити їх.

Відповідно до п. 1.2 договору обсяг і зміст робіт визначаються кошторисною документацією, узгодженою сторонами та затвердженою замовником.

Згідно з пунктами 2.1 - 2.3 договору договірна ціна робіт формується на підставі кошторисної документації, яка визначає обсяг і зміст робіт, та інші вимоги і становить 147464,00 грн. Замовник здійснює оплату згідно з актами виконаних робіт. Датою виконання зобов`язань замовника по оплаті рахунків підрядника є дата списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору датою початку виконання робіт по цьому договору вважається дата здійснення попередньої оплати замовником. Датою закінчення робіт по цьому договору є дата підписання сторонами акту приймання-передачі робіт.

Згідно з п. 5.1.3 договору замовник зобов`язаний прийняти по акту приймання-передачі результати робіт, виконані підрядником, з урахуванням умов цього договору.

За договірною ціною (форма №9), підписаною сторонами, вартість робіт становить 147464,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що сторонами підписані без зауважень акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року (ф. №КБ-2в) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за вересень 2017 року (ф. №КБ-3) на суму 70338,00 грн.

Платіжним дорученням №576 від 12.09.2017 року відповідач оплатив позивачу виконані роботи згідно акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2017 року (ф. №КБ-2в) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт і витрат за вересень 2017 року (ф. №КБ-3) на суму 70338,00 грн.

Разом з заявою від 19.12.2017 року позивачем було направлено відповідачу додаткову угоду №1 до договору про зменшення суми договору та акт №2 виконаних робіт, але відповідач не підписав ані додаткову угоду №1 до договору, ані акт №2 приймання виконаних робіт та відповіді не дав.

28.12.2017 року та 26.09.2018 року позивач надсилав відповідачу претензії про приймання виконаних робіт, підписання відповідного акту та оплату виконаних робіт у сумі 75724,00 грн., що підтверджується копією поштової квитанції від 27.09.2018 року, та не заперечується представником відповідача.

Проте, відповідач виконані позивачем роботи не прийняв, акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року і довідку про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року на суму 75724,00 грн. не підписав, та не оплатив виконані роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За вимогами частин 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За приписами ч. 1 і 2 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Частиною 6 вищевказаної статті визначено, що замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

У свою чергу, відповідач не надав суду доказів неможливості використання об`єкта для вказаної в договорі мети та неможливості усунення виявлених недоліків підрядником, замовником або третьою особою. Відповідач не навів обґрунтованих мотивів відмови від підписання акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року на суму 75724,00 грн. та не надав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Матеріали справи свідчать, що акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року на суму 75724,00 грн. не підписаний відповідачем, відсутні будь-які докази та мотиви з боку відповідача щодо його не підписання. При цьому, колегія суддів враховує, що роботи було виконано у жовтні 2017 року і надано акт №2 відповідачу, а заперечення по виконаній роботі висловлені відповідачем тільки під час судового розгляду даної справи у 2019 році, у вигляді заперечень на позовні вимоги.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянтом надано до суду клопотання (вх.№7135), в якому просить:

- призначити судову експертизу для з`ясування повноти, якості та відповідності результату робіт виконаних позивачем по договору підряду №41 від 16.08.2017 року наданим позивачем актам виконаних робіт та кошторисній документації;

- у зв`язку з неможливістю відповідача оплатити експертизу, покласти обов`язок щодо сплати такої експертизи на позивача.

Колегія суддів відзначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції тотожне клопотання заявлялось учасниками справи.

Так, ухвалою суду від 13.02.2016 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, а обов`язок по її оплаті покладено на позивача. Однак, у зв`язку з несплатою за проведення експертизи її було знято без виконання. У судовому засіданні 12.06.2019 року у суді першої інстанції було поставлено питання до відповідача щодо його можливості оплати проведення експертизи у зв`язку з чим відкладено розгляд справи на 13.06.2019 року. Відповідач надав до суду 13.06.2019 року клопотання, в якому повідомив про неможливість проведення оплати експертизи і просив долучити до матеріалів справи показання свідків у формі заяв.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Колегія суддів вважає, що подане клопотання про проведення експертизи направлено не на дослідження обставин, що мають значення для справи, а скеровано на затягування процесу. Так, відповідач у клопотанні зазначає, що він не в змозі оплатити її проведення та просить витрати покласти на позивача. У той час, позивач вказує, що проведення експертизи після сплину двох років після проведення відповідних ремонтних робіт недоцільно і звертає увагу, що у відповідача було достатньо часу довести належними, допустимими та достатніми доказами свою позицію по справі щодо неналежних робіт позивача. При цьому, на протязі двох років будь-яких зауважень по виконаним позивачем роботам з боку відповідача висловлено не було.

Відповідно до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

Стаття 13 Господарського процесуального кодексу України визначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості заявленого клопотання і вважає, що в його задоволені слід відмовити.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду що безпідставної відмови відповідача від виконання свого обов`язку, встановленого статтею 882 Цивільного кодексу України та пунктом 5.1.3 договору по прийняттю виконаних позивачем робіт та підписанню акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року на суму 75724,00 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положення статті 525 Цивільного кодексу України визначають, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу України).

Як зазначалося вище, відповідно до п. 2.2 договору замовник здійснює оплату згідно з актами виконаних робіт. Матеріалами справи підтверджується, що позивач надсилав відповідачу претензії від 28.12.2017 року та 26.09.2018 року. Відтак строк оплати виконаних позивачем робіт настав, але відповідач не оплатив їх.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем прийнятого на себе зобов`язання по сплаті у належні строки та розмірі за договором підряду №41 від 16.08.2017 року. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, що позовні вимоги про стягнення 75724,00 грн. заборгованості за договором підряду №41 від 16.08.2017 року, акту №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а вказана сума стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції по справі і належного виконання умов договору підряду щодо своєчасного розрахунку у встановленому порядку та розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача - Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2019 року по справі №922/3209/18 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2019 року по справі №922/3209/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук