ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1292/18

м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Принцевської Н.М.,

Ярош А.І.

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Климович А.В., за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 08 травня 2019 року (повний текст складено 21.05.2019р.)

по справі № 915/1292/18

за позовом Приватного підприємства Клаксон

до відповідача Миколаївської міської ради

про визнання договору оренди землі від 22.01.2015р. №10826 укладеним в редакції позивача,

суддя суду першої інстанції: Коваль С.М.

час та місце винесення рішення: 08.05.2019р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22 Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 09.09.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року Приватне підприємство «Клаксон» (далі позивач, ПП «Клаксон», орендар) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 22.04.2019р.) про визнання поновленим укладений між Миколаївською міською радою (далі відповідач, міська рада, орендодавець) та Приватним підприємством «Клаксон» договір оренди земельної ділянки, переданої для будівництва автостоянки з комплексом торгових павільйонів по вул. Космонавтів та визнання додаткової угоди вказаного договору оренди землі укладеною в редакції позивача.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2019р. по справі №915/1292/18 (суддя Коваль С.М.) задоволено позовні вимоги у повному обсязі та визнано додаткову угоду до договору оренди укладеною в редакції позивача, а саме:

ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди землі № 10826 від 22.01.2015 року

МИКОЛАЇВСЬКА МІСЬКА РАДА, в особі міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича, який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", витягу з протоколу І сесії Миколаївської міської ради УII скликання від 24.11.2015 та рішення Миколаївської міської ради від 09.06.2016 №5/4 "Про визначення особи, уповноваженої підписувати додаткові угоди до договорів оренди землі", надалі „Орендодавець", з однієї сторони та приватне підприємство "КЛАКСОН", в особі директора Дюміної Анжеліки Анатоліївни, яка відповідно до даних з Єдиного державного реєстру "юридичних осіб, фізичних осіб - ідприємців та громадських формувань є підписантом, надалі „Орендар", з другої сторони, разом - Сторони, уклали цю Додаткову угоду до договору оренди землі № 10826 від 22.01.2015 про нижченаведене:

1. На підставі частини шостої статті 33 Закону України Про оренду землі, Сторони домовились поновити договір оренди землі № 10826 від 22.01.2015 року (далі - договір оренди землі), на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

2. Договір діє протягом 2 (двох) років з дати укладання цієї Додаткової угоди. У разі визнання додаткової угоди укладеною в судовому порядку, договір діє протягом 2 (двох) років з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

3. Всі інші умови вищевказаного договору оренди землі Сторони вирішили залишити без змін.

4. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі №10826 від 22.01.2015 року.

Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін:

ОрендодавецьОрендар
Миколаївська міська рада 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 Код юридичної особи 26565573 ________________________О. ОСОБА_1 . ОСОБА_2 Приватне підприємство Клаксон 54018. м. Миколаїв, вул. 28 Армії, 9-а Код юридичної особи 20895335 __________________________А.А. Дюміна
МПМП
Крім того, з відповідача стягнуто судовий збір у сумі 1762 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що позивач здійснив всі необхідні заходи для продовження строку дії договору оренди землі, проте відповіді від відповідача на свої звернення не отримав. У той же час позивач продовжував користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. При цьому, протягом одного місяця після закінчення строку дії відповідного договору оренди від відповідача не надходило заперечень у поновленні договору. Також, ПП «Клаксон» продовжувало сплачувати орендну плату, у зв`язку з користуванням земельною ділянкою, внаслідок чого, з урахуванням приписів частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ПП «Клаксон».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Миколаївська міська рада звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2019р. по справі №915/1292/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Звертаючись з апеляційною скаргою міська рада зазначає, що позивачем не було надано до документів щодо поновлення та продовження строку дії спірного договору, проекту додаткової угоди, а здійснив це лише 06.08.2018, що не врахував місцевий господарський суд у своєму рішенні.

Апелянт наполягає на тому, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.ч. 2-5 ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі позивач повинен був повідомити відповідача про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк за шість місяців до спливу строку договору. Однак, в порушення вказаних приписів, даних дій у встановлений строк не вчинив.

Крім того, відповідач вказує, що застосування ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі є неправильним у даному випадку, оскільки додаткова угода, що надана позивачем та викладена в резолютивній частині рішення суду першої інстанції, змінює умови спірного договору, зокрема, щодо строку його дії.

Більш детальніше доводи Миколаївської міської ради викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2019р. апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2019р. по справі №915/1292/18 залишено без руху.

08.07.2019р. від Миколаївської міської ради до Південно-західного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду надійшли докази усунення недоліків.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2019р. по справі №915/1292/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2019р. розгляд справи №915/1292/18 призначено на 09.09.2019р.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем було також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2019р. по справі №915/1292/18.

02.08.2019р. від Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли пояснення, в яких Виконавчий комітет погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає його правомірним, об`єктивним та правильним.

13.08.2019р. від ПП «Клаксон» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Миколаївської міської ради, яким позивач не погоджується з останньою та просить апеляційний господарський суд відмовити у її задоволенні.

У судовому засіданні 09.09.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.01.2015р. між сторонами був укладений договір оренди землі №10826 (далі договір), відповідно до умов якого Миколаївська міська рада (орендодавець) на підставі рішення від 12.11.2009р. за №40/24 зі змінами, внесеними рішеннями від 22.01.2010 № 43/16, від 28.08.2013 № 30/6 передає, а Приватне підприємство «Клаксон» (орендар) приймає в оренду земельну ділянку (кадастровий номер :01:084:0025) для будівництва автостоянки з комплексом торгових павільйонів (п.п.1.1, 2.1 договору).

Пунктом 3.1 договору сторонами узгоджено, що він діє протягом 2 (двох) років з дати його укладання.

Відповідно до п. 4.1 договору, за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.

Відповідна земельна ділянка передається в оренду актом приймання-передачі (п.6.1 договору).

За пунктом 12.6 договору орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має, зокрема, переважне право на продовження строку оренди (поновлення договору). У цьому разі орендар повинен за 6 (шість) до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як свідчать матеріали справи, Миколаївська міська рада на підставі акту приймання-передачі від 22.01.2015р. передала, а ПП «Клаксон» прийняло в оренду відповідну земельну ділянку (а.с. 10).

15.07.2016р., на виконання умов договору, ПП «Клаксон» звернулось до Миколаївського міського дозвільного центру із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки, що вбачається з відповідного опису документів за №000455, наданих до зазначеної заяви (а.с. 15).

Матеріали справи свідчать, що дане звернення було розглянуто Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, яке своїм листом № 17-5003 від 25.11.2016р. повідомило позивача, зокрема, про відсутність заперечення проти продовження строку дії договору оренди відповідної земельної ділянки на короткостроковий термін за умови приведення заявником орендованої території у відповідність до діючих нормативних актів (а.с. 19).

Як вказує позивач, врахувавши зазначений висновок, він ще неодноразово, а саме 11.01.2018р. та 15.03.2018р. через Миколаївський дозвільний центр звертався до Миколаївської міської ради із заявою про поновлення спірного договору оренди, що підтверджується відповідними відмітками на опису документів, доданих до заяви, та підписом уповноваженої особи відповідача, а також не заперечується Миколаївською міською радою (а.с. 16-17).

Крім того, відповідно до листа від 06.08.2018р. за №18/40 Приватним підприємством «Клаксон» на ім`я Миколаївського міського голови Сєнкевича О.Ф. було направлено проект додаткової угоди. При цьому, у даному листі позивачем зазначено, що вказана додаткова угода надається для підписання уповноваженою особою Миколаївської міської ради без прийняття відповідного рішення сесією Миколаївської міської ради. В якості підстави цього, позивач звертає увагу на неодноразове надання документів для розгляду заяви щодо продовження договору оренди №10826 від 22.01.2015р., А саме: 15.07.2016р., 22.09.2016р., 11.01.2018р. та 15.03.2018р.

Вищевказані заяви щодо продовження договору оренди та направлений міському голові проект додаткової угоди з боку відповідача залишені без відповіді.

Однак, у матеріалах справи наявні платіжні доручення за 2017-2018р.р.; договір про надання послуги з прибирання території від 15.12.2016р., укладений між позивачем та ТОВ «Миколаївська міська управляюча компанія з обслуговування нерухомості»; лист ТОВ «Миколаївська міська управляюча компанія з обслуговування нерухомості» від 04.02.2019р. №14 з інформацією про існування співпраці з ПП «Клаксон», що свідчить про продовження користування позивачем відповідною земельною ділянкою після закінчення 22.01.2017р. строку дії спірного договору оренди та про сплачування належним чином орендної плати.

Позивач вказує, що жодних повідомлень від відповідача щодо відмови в поновленні договору або претензій щодо неналежного виконання орендарем умов договору позивач не отримував.

Будь-які скарги та зауваження до позивача з боку орендодавця у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи, що позивач як орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, а відповідач як орендодавець, не повідомив протягом місяця після закінчення строку договору про заперечення у поновленні договору оренди землі, ПП «Клаксон» вважає відповідний договір поновленим на підставі ст.33 Закону України Про оренду землі.

Вказані обставини стали підставою звернення ПП «Клаксон» до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Цивільний кодекс України передбачає два випадки пролонгації договору найму (оренди): ч.1 ст.764 і ч.1 ст.777 Цивільного кодексу України.

Так, за змістом положень ч.1 ст.764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Аналогічні підстави поновлення договорів оренди землі передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка конкретизує порядок такої пролонгації та вказує, що переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав:

1) внаслідок використання орендарем свого переважного права на поновлення строку дії договору, що наведено у частинах 1-5 ст. 33 зазначеного Закону,

2) у разі продовження орендарем користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, про що зазначено в ч.6 вказаної статті.

Таким чином, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1-5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов`язані одна з іншою.

Зазначена правова позиція сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 та у справі №6-10цс15, у постановах від 18.03.2015р. у справі №6-3цс15 та у справі №6-4цс15, постанові від 25.05.2016р. у справі №3-312гс16, постанові від 23.03.2016р. у справі №6-146цс16 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Так, відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, з наведених норм матеріального права впливає, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти:

- орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором;

- орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Більш того, аналіз встановлених умов пролонгації призводить до висновку, що вони застосовуються у разі наявності значної конкуренції, коли потрібно скористатися переважним правом перед іншими претендентами для визнання поновленим договору оренди землі та визнання додаткової угоди укладеною.

У той же час, частиною 6 статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Так, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

При цьому, необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі у даному випадку не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору) у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 19.03.2019р. у справі № 908/2484/17, від 06.12.2018р. у справі №908/1634/17, від 11.12.2018р. у справі №921/43/18, від 05.06.2019р. у справі №904/3392/18, від 23.01.2019р. у справі №911/1136/17, від 05.06.2019р. у справі №915/1004/18 та багатьох інших.

Тобто, правова позиція Верховного Суду є усталеною та актуальною.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України Про оренду землі, необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Отже, для поновлення договору оренди землі №10826 від 22.01.2015р. з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів:

- орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою;

- орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором;

- відсутнє письмове повідомлення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору про відмову в його поновленні;

- сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Як вбачається з аналізу вищезазначених приписів діючого законодавства, у цьому разі закон також вимагає обов`язкового укладення додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення у місячний строк (ч.8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018р. по справі № 912/645/17.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Отже, ст.33 Закону України "Про оренду землі" у ч.ч.1-5 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в ч.6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Таким чином, частини 1-5 та частина 6 статті 33 Закону України Про оренду землі містять дві окремі правові підстави для реалізації орендарем свого переваженого права на поновлення договору оренди та не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та наслідками.

Як вбачається з п.3.1. договору оренди №10826 від 22.01.2015р., термін його дії закінчується 22.01.2017р.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач вперше звернувся до орендодавця, щодо наміру продовжити договірні відносини, 15.07.2016р. (тобто, за 6 місяців до закінчення строку дії договору).

До відповідного звернення ПП «Клаксон» були надані, зокрема, копії раніше укладеного договору оренди земельної ділянки, витягу з рішення міської ради, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг з державного земельного кадастру (а.с.14).

Тобто, з наведеного вбачається, що орендар, який мав намір скористатися правом на укладення договору оренди землі на новий строк повідомив про це орендодавця до закінчення строку дії відповідного договору оренди у порядку встановленому ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповіді на дії позивача від орендодавця, у строки передбачені ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі, не надійшло.

Лише 25.11.2016р. листом № 17-5003 позивач був повідомлений про відсутність заперечення проти продовження строку дії договору оренди відповідної земельної ділянки з боку Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, але, за умови приведення заявником орендованої території у відповідність до діючих нормативних актів.

Однак, після виконання позивачем вказаних умов та наступних звернень з боку ПП «Клаксон» до відповідача щодо наміру поновлення договору оренди, останні розглянути орендодавцем не були, відповіді на надані звернення позивача міська рада не надала.

Крім того, жодного заперечення щодо поновлення договору, протягом місяця після закінчення строку його дії міською радою висунуто також не було.

З матеріалів справи також вбачається, що після закінчення строку дії договору земельної ділянки від 22.01.2015р. ПП «Клаксон» продовжувало користуватися земельною ділянкою та сплачувати орендну плату, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень.

При цьому, факт продовження належного користування ПП «Клаксон» земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору відповідачем не спростовано, доказів надсилання заперечень щодо користування цією земельною ділянкою протягом строку встановленого частиною 6 статті 33 Закону України Про оренду землі у матеріалах справи не міститься.

Отже, матеріали справи свідчать про факт порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, що, у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2019р. по справі № 607/10423/17.

Враховуючи, що орендар (позивач) належно виконує обов`язки за договором оренди землі, продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і протягом одного місяця після закінчення строку договору відсутній лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, апеляційний суд вважає висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для застосування до позовних вимог ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» обґрунтованим та законним.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд не може погодиться з доводами апелянта про неправильність застосування у даному випадку ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, оскільки додаткова угода, що надана позивачем та викладена в резолютивній частині рішення суду першої інстанції, змінює умови спірного договору, зокрема, щодо строку його дії, і з наступних підстав.

Пунктом 1 вказаної додаткової угоди встановлено, що сторони домовляються поновити договір оренди землі № 10826 від 22.01.2015 року на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до п.2 угоди, договір, зокрема, діє протягом 2 (двох) років з дати укладання цієї додаткової угоди. Даний пункт цілком співпадає з п.3.1. спірного договору оренди, в якому зазначено, що «Договір діє протягом 2 (двох.) років з його укладання (до 22.01.2017р.)».

Посилання відповідача на те, що таким формулюванням пункту 2 додаткової угоди змінюються строк та умови договору, так як змінюється дата, зазначена в п. 3.1. договору оренди в дужках. - «(до 22.01.2017)», не можна брати до уваги з наступних, причин.

Строком є певний період у часі, зі впливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.1 ст. 251 Цивільного кодексу України).

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст. 251 Цивільного кодексу України).

Отже, в п. 3.1. Договору оренди строк дії договору визначений формулюванням «протягом 2 (двох) років з дати укладання», а термін дії - зазначенням конкретного моменту в часі - «(до 22.01.2017)». Таким чином, пункт 2 запропонованої додаткової угоди має визначення строку дії договору, ідентичне визначенню строку в тексті договору оренди. Звичайно, що термін дії договору змінюється при поновленні дії договору за будь-яких обставин. Тому ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» і не передбачає незмінності терміну дії, вказуючи лише на незмінність строку дії договору.

Таким чином, апеляційна колегія вказує, що зміст додаткової угоди в редакції позивача не суперечить вимогам чинного законодавства, а також, не погіршує прав орендодавця щодо строку дії договору.

Якщо відповідач має на увазі, що у разі визнання додаткової угоди укладеною в судовому порядку, договір діє протягом 2 (двох) років з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням, що також вказано у додатковій угоді, то це прямо випливає із засобу, яким така угода була визнана.

Всі інші умови вищевказаного договору оренди землі сторони вирішили залишити без змін (пункт 3 додаткової угоди).

При цьому, судова колегія звертає увагу, що саме невиконання відповідачем вимог закону на укладення додаткової угоди до оренди землі вимусило позивача надати у відповідній редакції додаткову угоду, що була визнана тільки в суді.

Щодо зауваження відповідача про неврахування судом першої інстанції ненадання позивачем орендодавцю проекту додаткової угоди при первісному зверненні щодо поновлення та продовження строку дії спірного договору, а здійснення цього лише 06.08.2018р., колегія суддів зазначає наступне.

З листа № 17-5003 від 25.11.2016р. Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, яке було єдиною відповіддю на численні звернення позивача про поновлення договору оренди вбачається, що відповідач жодним чином не посилався на ненадання орендарем, при його зверненні, проекту додаткової угоди як на підставу для відмови в продовженні строку дії спірного договору оренди землі або як на підставу відсутності розгляду орендодавцем відповідного звернення ПП «Клаксон».

Як зазначає позивач та впливає з наявних у матеріалах справи документів, ПП «Клаксон» звертався до відповідача з вимогами про поновлення спірного договору оренди на тих самих умовах і на той самий строк. При цьому, до такого звернення була додана копія договору, що підлягав пролонгації, тому формальне ненаправлення проекту додаткової угоди відповідачу не впливає на суть вирішення спору.

Разом з тим, підставою заявленого в даній справі позову є ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка не містить обов`язок у орендаря звертатися до орендодавця та надавати проект додаткової угоди.

Крім того, з огляду на те, що у даному випадку судом першої інстанції встановлено автоматичне поновлення договору оренди земельної ділянки в порядку ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», судова колегія критично ставиться до вищевказаних доводів відповідача, які є безпідставними, у зв`язку з тим, що стосуються іншої процедури реалізації орендарем переважного права на поновлення договору в порядку частин 1-5 зазначеної статті.

Така правова позиція простежується в постановах Верховного Суду від 23.01.2019р. у справі №911/1136/17, від 30.01.20149р. у справі №918/518/17 та від 05.06.2019р. у справі №904/3392/18.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що, як вже було зазначено вище, поновлення договору оренди землі в судовому порядку, в передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми.

Отже, враховуючи, що Миколаївська міська рада зволікає з укладенням додаткової угоди, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання поновленим договір оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди на умовах, запропонованих позивачем.

З огляду на вищенаведене, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Окремо, апеляційна колегія зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", заява № 63566/00, рішення від 18.07.2006).

З огляду на встановлені обставини судова колегія зазначає, що наведені Миколаївською міською радою у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2019р. по справі №915/1292/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Миколаївської міської ради без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2019р. по справі №915/1292/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 12.09.2019р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Ярош А.І.