ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. Справа №926/950/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого судді - О.Л. Мирутенко

суддів - О.С.Скрипчук

- Г.Т.Кордюк

за участю секретаря судового засідання К.Кострик

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ «ВФ «Україна»

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.05.2019

у справі № 926/950/19

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна»

про: усунення перешкод у користуванні майном

з участю представників:

від позивача не з`явився

від відповідача Ліпенко Ю.К. адвокат (довіреність № 0327/19 від 18.06.2019)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.05.2019 у справі № 926/950/19 (суддя Гончарук О.В.) задоволено позов Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», зобов`язано Приватне акціонерне товариство ВФ Україна усунути перешкоди в користуванні Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці нерухомим майном, яке розташовано за адресами: м. Чернівці, АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ), 41 та вул. Авангардна, 14, шляхом демонтажу телекомунікаційного обладнання стільникового зв`язку комунікаційної мережі; стягнуто з Приватного акціонерного товариства ВФ Україна на користь Квартино-експлуатаційного відділу м. Чернівці 1921 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач правомірно звернувся з позовом про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем нерухомим майном, яке розташоване за адресами: м АДРЕСА_4 Чернівці АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , 14, шляхом демонтажу телекомунікаційного обладнання стільникового зв`язку комунікаційної мережі, оскільки ним неодноразово надсилалися на адресу відповідача листи (№ 1935 від 14.07.2017 та № 3018 від 02.11.2017) з проханнями про демонтаж вищезазначеного нерухомого майна. Окрім того, позивач звернувся до суду як структурний підрозділ органу державної виконавчої влади Міністерства оборони України, який від імені та в інтересах держави здійснює управління майном, що є у державній власності, а на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає те, що позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, особа може вважатись титульним володільцем майна державної форми власності та бути наділеною правом на судовий захист свого порушеного речового права, якщо вона володіє майном на праві оперативного управління або господарського відання. Водночас, приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не з`ясував, на якій правовій підставі володіє спірним майном позивач та якими доказами це підтверджується. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт перебування спірного майна на праві власності чи праві титульного володіння КЕВ м.Чернівці та державну реєстрацію такого права, а відтак і наявності права вимагати усунення перешкод в користуванні майном. Окрім того, на думку скаржника, суду не було надано належних доказів вчинення перешкод відповідачем у користуванні майном.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2019 справу № 926/950/19 передано судді-доповідачу Мирутенку О.Л. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Скрипчук О.С., Данко Л.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 по справі № 926/950/19 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 розгляд справи було призначено на 09.09.2019.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №819 від 06.09.2019 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Данко Л.С. було призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги (вх.. №01-05/2385/19) у справі №926/950/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2019 справу №926/950/19 було передано на розгляд колегії суддів у складі: Мирутенко О.Л. (головуючий суддя), Скрипчук О.С., Кордюк Г.Т.

Розгляд справи розпочався спочатку.

В судове засідання 09.09.2019 представник апелянта з`явився, надав усні пояснення по суті спору, вимоги апеляційної скарги підтримав повністю.

Позивач в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 09.09.2019 проголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

01 листопада 2005 року між сторонами було укладено договір №86/870 про надання послуг за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6. (надалі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 даного договору замовник передає, а виконавець приймає на обслуговування в погодженому сторонами місці (надалi - «Місце встановлення») телекомунікаційне обладнання стільникового зв`язку комунікаційної мережі замовника (надалі «Обладнання»).

Пунктом 1.2. даного договору вказано, що місце встановлення Обладнання, визначене сторонами, знаходиться за адресами: м. Чернівці, вул. Червоноармійська (перейменована на вул. Героїв Майдану), 41 та вул. Авангардна,14 (котельня).

Відповідно до п. 1.5 договору дата погодження Місця встановлення вважається сторонами за момент початку виконання ними своїх зобов`язань за договором i оформлюється Актом погодження місця встановлення обладнання.

Актом погодження місця встановлення обладнання за договором про надання послуг №86/870 від 01.11.2005 сторони взаємно погодили місце встановлення обладнання, яке знаходиться за адресами: м. Чернівці, вул. АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_6 на вул. Героїв Майдану), 41 (котельня) та вул. Авангардна, 14 (котельня).

Згідно з п 7.1 договір був укладений до 31.10.2007 з можливістю подальшої пролонгації.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.09.2017 у справі № 926/2424/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 визнано недійсним договір № 86/870 від 01.11.2015.

Листами № 1935 від 14.07.2017 та № 3018 від 02.11.2017 КЕВ м. Чернівці повідомляв відповідача про необхідність здійснити демонтаж (з оформленням відповідного акту) телекомунікаційного обладнання стільникового зв`язку комунікаційної мережі, розміщеного в м. Чернівці у будинках за адресами: вул. Героїв Майдану (колишня Червоноармійська), 41 та вул. Авангардна, 14.

Однак дані звернення, відповідачем залишено без відповіді, відповідач не маючи правових підстав на це продовжує до теперішнього часу користуватися майном позивача.

Докази того, що відповідачем здійснено демонтаж та вивезено майно з об`єкта позивача, в матеріалах справи відсутні.

Предметом позову є зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці нерухомим майном яке знаходиться за адресами: м. Чернівці, вул. Червоноармійська (перейменована на вул. Героїв Майдану), 41 (котельня) та вул. Авангардна, 14 (котельня) шляхом демонтажу телекомунікаційного обладнання стільникового зв`язку комунікаційної мережі.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про Збройні Сили України, п. 3 Положення Про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 406/2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та головним органом у сфері оборони і військового будівництва, а КЕВ міста Чернівці є його структурним підрозділом та являється органом влади на місцях у системі Збройних Сил України, на балансі якого перебувають військове майно та покладено відомчий контроль за його використанням.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір № 86/870 від 01.11.2015, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.09.2017 у справі № 926/2424/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 визнано недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 326 Цивільного кодексу України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Водночас, за змістом статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально- правовими засобами.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17.

Враховуючи наведене, позивач правомірно звернувся з позовом про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем нерухомим майном, яке розташовано за адресами: АДРЕСА_5 , шляхом демонтажу телекомунікаційного обладнання стільникового зв`язку комунікаційної мережі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позову та можливість його задоволення у повному обсязі.

Зазначені відповідачем-апелянтом доводи не спростовують вище встановленого висновку про правомірність позову, оскільки позивач звернувся до суду як структурний підрозділ органу державної виконавчої влади Міністерства оборони України, який від імені та в інтересах держави здійснює управління майном, що є у державній власності, а на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини.

Суд першої інстанції підставно відхилив посилання відповідача про те, що позивач не є власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресами: АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2 ) АДРЕСА_7 (котельня) та АДРЕСА_5 (котельня), оскільки котельні, які знаходиться за адресою: м АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_6 на АДРЕСА_2 ), АДРЕСА_7 та АДРЕСА_5 , 14, знаходиться на праві оперативного управління у КЕВ м.Чернівці, так як останній є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкований Міністерству оборони України і є бюджетною установою.

Також судом правомірно відхилено і твердження відповідача про відсутність належних доказів вчинення перешкод відповідачем у користуванні вказаним майном, так як позивачем неодноразово надсилалися на адресу відповідача листи (№ 1935 від 14.07.2017 та № 3018 від 02.11.2017) з проханнями про демонтаж вищезазначеного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_7 та АДРЕСА_5 . В апеляційному суді представник апелянта не заперечив обставин використання відповідачем нерухомого майна позивача.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 та АДРЕСА_5 11 перебуває у державній власності, а КЕВ м.Чернівці на законних підставах володіє вказаним державним нерухомим майном є його балансоутримувачем, і має стосовно нього певний обсяг повноважень. Згідно з п.2.1, 2.2, 4.2, 5.1 Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці, затвердженого наказом начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 14.03.2016 № 24, державне майно, закріплене за КЕВ м.Чернівці на праві оперативного управління і відділ як балансоутримувач веде облік та аналіз стану використання, зокрема, казарменно-житлового фонду, організовує його технічну експлуатацію, поточний ремонт, має право здавати це майно в оренду в установленому порядку тощо.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.05.2019 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.05.2019 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.05.2019 у справі №926/950/19 залишити без змін.

3. Постанова набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді: О.С.Скрипчук

Г.Т.Кордюк

Повний текст постанови виготовлено 11.09.2019