СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2019 р. Справа № 905/671/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Секретар судового засідання - Соляник Н.В.

за участю:

від апелянта - Бойко П.Ю.

від відповідача - Верещага Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№2510 Д/2)

на ухвалу Господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі № 905/671/19 (суддя Демідова П.В., постановлена у м.Харків 09.07.2019 о 14:25 год., повний текст складено 15.07.2019),

за позовом ОСОБА_1 , м. Київ,

до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка Донецької області,

про: визнання недійсним рішення Наглядової Ради ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" про затвердження ціни викупу акцій ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" у процедурі примусового викупу акцій на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій у всіх власників акцій ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод";

визнання права Позивача на отримання компенсації за примусово вилучені, на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій у всіх власників акцій ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", акції у розмірі з розрахунку 69,35 грн. за одну акцію.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про визнання недійсним рішення Наглядової Ради ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" про затвердження ціни викупу акцій ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" у процедурі примусового викупу акцій на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій у всіх власників акцій ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод"; визнання права Позивача на отримання компенсації за примусово вилучені, на підставі публічної безвідкличної вимоги про придбання акцій в усіх власників акцій ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод", акції у розмірі з розрахунку 69,35 грн. за одну акцію.

09 липня 2019 року у підготовчому засіданні позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, проведення якої доручити Товариству з обмеженою відповідальністю "Експертна група "Ес Енд Ді". Позивач у зазначеному клопотанні на вирішення експерта просив поставити наступне питання: "чи підтверджується даними фінансової звітності ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", наявної в матеріалах справи № 905/671/19 та оприлюдненої відповідно до законодавства на інформаційному ресурсі АІФРУ SMIDA, розмір ринкової вартості однієї акції ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" станом на 26.04.2018 року, наведеної у публічній безвідкличній вимозі про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", у розмірі 13,13 грн.?"

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі № 905/671/19 призначено судову експертизу у справі №905/671/19.

На вирішення експерта поставлено питання:

Чи відповідає ринковій вартості вартість акції Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (у складі пакетів загальною вартістю 4, 99928% від статутного фонду) станом на 26.04.2018 року ринковій вартості, яка визначена у звіті про оцінку вартості, складеному ТОВ "Оціночний стандарт" (виконавець-оцінювач Чепенко О.А. ) на підставі договору № 438/18Ю від 30.04.2018 року та затвердженого 02.05.2018 року?

Якщо не відповідає, надати відповідь на наступне питання:

Яка ринкова вартість однієї акції Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (у складі пакетів загальною вартістю 4, 99928% від статутного фонду) станом на 26.04.2018 року? Мета оцінки: визначення ринкової вартості акцій Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" з метою реалізації власником домінуючого контрольного пакета акцій товариства права на придбання акцій у всіх власників акцій товариства в порядку ст. 65-2 Закону "Про акціонерні товариства".

Проведення експертизи доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз (84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, 67).

Зобов`язано сторін по справі при проведенні експертизи не перешкоджати експертам в проведенні судової експертизи, за вимогою суду надавати необхідні для проведення експертизи документи.

Попереджено експерта, якому буде доручено проведення судової експертизи, про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, передбачену ст.ст. 384,385 Кримінального кодексу України.

Зобов`язано експерта направити висновки за результатами проведення даної судової експертизи до господарського суду Донецької області протягом 5 днів з моменту закінчення проведення судової експертизи.

Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, ухвалено покласти на позивача, ОСОБА_1 , із подальшим розподілом судових витрат під час прийняття кінцевого процесуального документу у справі №905/671/19 відповідно до вимог ст.129 ГПК України.

Зупинено провадження у справі №905/671/19 на час проведення експертизи.

Суд першої інстанції, посилаючись на те, що без спеціальних знань неможливо встановити ринкову вартість акції ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (у складі пакетів загальною вартістю 4, 99928% від статутного фонду) станом на 26.04.2018 року та надати кваліфіковану оцінку висновкам, зробленим у звіті про оцінку вартості, складеному ТОВ "Оціночний стандарт", виходячи з наданих до суду документів та фактичних обставин справи, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, дійшов висновку про необхідність призначення по справі №905/671/19 судової експертизи, яку доручив Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз (84112, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, 67).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що питання, яке позивач пропонує задати експерту у своєму клопотанні, не повною мірою впливає на вирішення спору по суті, оскільки ключовим у спірних відносинах є встановлення достовірності висновків, зроблених оцінювачем при складанні звіту, який став підставою для затвердження ринкової вартості акцій Наглядовою радою відповідача. Суд першої інстанції зазначив, що поставленим питанням позивач намагається обмежити експерта у виборі джерел для проведення кваліфікованого рецензування звіту та надання висновків щодо вартості акцій. При цьому, питання про невідповідність/відповідність ринкової вартості акцій даним фінансової звітності відповідача, обмежує експерта застосуванням тільки одного підходу - майнового, що не достатньо та недоцільно у визначенні питання щодо відповідності висновків Звіту, які були зроблені при застосуванні іншого підходу.

Суд першої інстанції, враховуючи, що позивач не заперечував, доручив проведення експертизи Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

Не погодившись із постановленою ухвалою, 25.07.2019 позивач - ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бєлкіна Л.М. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № б/н від 25.07.2019, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі № 905/671/19 про призначення експертизи та прийняти нове рішення, яким:

- Призначити експертизу відповідно до клопотання Позивача, наданого суду першої інстанції 09.07.2019 року, з урахуванням запропонованого питання, запропонованої експертної установи, а також можливого доповнення другими питаннями, запропонованим судом першої інстанції;

- Виключити застосування будь-яких висловлювань, які можуть бути витлумачені як попереднє визначення результатів експертизи, що повинні бути отримані, зокрема: "позивачем неодноразово надавалися пояснення, розрахунки, за якими останній намагався довести"; "враховуючи факт ініціювання спору позивачем, відсутність на час призначення експертизи переконливих доказів наявності порушених прав останнього"; "застосування майнового методу не достатньо та недоцільно у визначенні питання щодо відповідності висновків Звіту, які були зроблені при застосування іншого підходу"; "відмова від використання майнового та дохідного методичних підходів обґрунтовані" тощо.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням ст. 4 Закону України «Про судову експертизу», ч.1 ст. 25 Закону України «Про акціонерні товариства».

Апелянт посилається на те, що висловлювання суду щодо визначення методичних підходів, які повинен використовувати експерт під час проведення експертизи, є фактичним втручанням в експертну діяльність та попереднім нав`язуванням судом майбутньої позиції експерту.

Апелянт вважає, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику (акціонеру) надається однакова сукупність прав, і ця сукупність прав не ставиться в залежність від розміру пакету акцій, якими володіє акціонер. Вищенаведене, на його думку, свідчить про упередженість питання, поставленого експерту судом.

Крім того, позивач вважає, що формальне визначення експертної установи за критерієм територіальної належності, без врахування фактичного досвіду та наявності спеціалістів сприяє профанації експертизи.

Апелянт посилається на те, що серед переліку напрямів експертизи, яка проводиться Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, відсутня оцінка ринкової вартості акцій.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм процесуального права.

Відповідач вважає, що апелянт не був позбавлений можливості самостійно надати висновок експерта разом з позовною заявою, однак жодних дій позивачем не вчинялося.

Відповідач посилається на те, що суд має право самостійно призначити експертизу за наявності підстав, передбачених ст.99 ГПК України, при цьому, за наявності взаємної згоди сторін, експерта чи експертну установу обирають сторони. Відповідач зазначає, що у зв`язку з його відсутністю у судовому засіданні 09.07.2019, взаємна згода сторін виключається, тому суд повинен був самостійно обрати експертну установу.

Відповідач також вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відхилено питання позивача, а позивачем жодним чином не зазначено, яким чином господарським судом Донецької області порушено порядок призначення експертизи.

Відповідач посилається на те, що Донецький НДІСЕ є суб`єктом оціночної діяльності та діє на підставі сертифікату №149/17, а інформація щодо ТОВ «ЕС ЕНД ДІ» в реєстрі суб`єктів оціночної діяльності Фонду державного майна України - відсутня.

Також відповідач просив покласти судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Донецької області від 09.07.2019 на позивача, зазначаючи, що ПрАТ «АКХЗ» поніс витрати на професійну правничу допомогу (згідно з умовами договору про надання правничої допомоги) у сумі 17680,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 № б/н від 25.07.2019 на ухвалу господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі № 905/671/19, розгляд справи призначено на 04.09.2019.

Про дату, час та місце судового засідання учасники провадження повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з приписами статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

У відповідності до ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: зокрема: про призначення експертизи.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

В силу приписів п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання, зокрема, про призначення експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно положень ст. 98 ГПК кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Зі змісту вказаної норми випливає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Отже, підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

За положеннями ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

За приписами частин 1, 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд призначити судову експертизу, проведення якої доручити Товариству з обмеженою відповідальністю "Експертна група "Ес Енд Ді". Позивач просив на розгляд експерта поставити наступне питання "чи підтверджується даними фінансової звітності ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", наявної в матеріалах справи № 905/671/19 та оприлюдненої відповідно до законодавства на інформаційному ресурсі АІФРУ SMIDA, розмір ринкової вартості однієї акції ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" станом на 26.04.2018 року, наведеної у публічній безвідкличній вимозі про придбання акцій в усіх власників акцій ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", у розмірі 13, 13 грн.?".

Запропоноване позивачем питання, відхилене судом першої інстанції у зв`язку з тим, що воно не впливає на вирішення спору по суті, оскільки у спірних відносинах необхідно встановити достовірність висновків, зроблених оцінювачем при складанні звіту, який став підставою для затвердження ринкової вартості акцій Наглядовою радою відповідача.

Суд першої інстанції зазначив, що за висновками двох рецензій, що містяться в матеріалах справи, обрані оцінювачем Чепенко О.А. методичні підходи, методи оцінки та відмова від використання майнового та дохідного методичних підходів обґрунтовані. Проте, в кожної з рецензій зазначено, що звіт має недоліки, усунення яких дозволяє використовувати результати звіту. Поставленим питанням позивач намагається обмежити експерта у виборі джерел для проведення кваліфікованого рецензування звіту та надання висновків щодо вартості акцій. При цьому, питання про невідповідність/відповідність ринкової вартості акцій даним фінансової звітності відповідача, обмежує експерта застосуванням тільки одного підходу - майнового, що не достатньо та недоцільно у визначенні питання щодо відповідності висновків Звіту , які були зроблені при застосуванні іншого підходу.

У мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначено, що без спеціальних знань неможливо встановити ринкову вартість акції ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (у складі пакетів загальною вартістю 4, 99928% від статутного фонду) станом на 26.04.2018 року та надати кваліфіковану оцінку висновкам, зробленим у звіті про оцінку вартості, складеному ТОВ "Оціночний стандарт", суд першої інстанції, з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, дійшов висновку про необхідність призначення по справі №905/671/19 судової експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст.99 ГПК України, питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновок експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч.5 ст. 99 ГПК України).

З аналізу ч.ч. 4, 5 ст. 99 ГПК України, випливає, що учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз`яснені судовим експертом, однак статочне коло цих питань встановлюється саме господарським судом.

Рішення у конкретній справі приймається господарським судом за дослідженими безпосередньо цим судом належних і допустимих доказів, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд апеляційної інстанції до винесення рішення у справі щодо суті спору, відповідно до вимог чинного законодавства, не має право та не повинен давати суду першої інстанції як вказівок щодо того, які рішення потрібно приймати в конкретній справі, так і вказівок щодо обставин, які необхідно встановити для вирішення справи, а також наводити власні висновки про те, які обставини не доказуються при розгляді цієї справи, та коригувати питання, які визначив суд першої інстанції.

Під час розгляду всіх справ суд першої інстанції повинен діяти незалежно та неупереджено, здійснюючи оцінку доказів відповідно до своїх внутрішніх переконань, безпосередньо, повно, всебічно, об`єктивно в їх сукупності, керуючись законом. Надання судом апеляційної інстанції вказівок щодо достовірності та належності тих чи інших доказів можна розцінити як втручання у компетенцію суду першої інстанції, що не узгоджується з вимогам ст. 6 Конвенції, яка гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд апеляційної інстанції до винесення рішення у справі щодо суті спору, відповідно до вимог чинного законодавства, не має право та не повинен давати суду першої інстанції як вказівок щодо того, які рішення потрібно приймати в конкретній справі, так і вказівок щодо обставин, які необхідно встановити для вирішення справи, а також наводити власні висновки про те, які обставини не доказуються при розгляді цієї справи, та коригувати питання, визначені судом першої інстанції.

Тобто суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу про призначення експертизи, надає оцінку відповідності чи невідповідності такої процесуальної дії вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи доповнення ухвали суду першої інстанції питанням, яке просив поставити перед експертом позивач.

Разом з тим, питання, які поставлені перед судовим експертом місцевим господарським судом, нададуть вичерпну відповідь щодо предмету спору та нададуть можливість провести судову експертизу у найбільш короткий термін.

Що стосується заперечень скаржника в частині доручення проведення експертизи у справі № 905/671/19 Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив доручити проведення судової експертизи Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертна група «Ес Енд Ді», оскільки до складу його працівників входять експерти Педь І.В. та Бойко Ю.В., які, на думку позивача, мають великий досвід економічних експертиз саме щодо встановлення ринкової вартості акції.

Судом апеляційної інстанції з Реєстру атестованих судових експертів встановлено, що заявлені у клопотанні позивача про призначення експертизи експерти Педь І.В. та Бойко Ю.В., які працюють в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Експертна група «Ес Енд Ді», мають право на проведення економічної експертизи за індексом експертної спеціальності 11.1-11.3 (дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності; дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій; дослідження документів фінансово-кредитних операцій).

Згідно з ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

З урахуванням обставин справи суд визначає експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Відповідно до п. 1.6. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністрерства юстиції України від 8 жовтня 1996 року (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2019 року № 563/5) експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган (особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншій експертній установі.

Визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, господарський суд враховує положення Інструкції, згідно з якими експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування. Цим же пунктом передбачено, що за наявності обставин, які зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

У разі призначення господарським судом судової експертизи не за зоною регіонального обслуговування, мотиви такого призначення мають бути зазначені в ухвалі про призначення експертизи.

Отже, з урахуванням обставин справи, саме до компетенції господарського суду належить визначення експертної установи, яка має здійснювати судову експертизу.

Судом апеляційної інстанції з Реєстру атестованих судових експертів встановлено, що до складу Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз входять судові експерти, які уповноважені на проведення економічної експертизи за індексом експертної спеціальності 11.1-11.3 (дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності; дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій; дослідження документів фінансово-кредитних операцій).

Тобто, твердження апелянта про відсутність у складі Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз спеціалістів та досвіду проведення економічної експертизи є необґрунтованими та спростовується вищенаведеним.

З огляду на те, що позивач по справі, звертаючись до місцевого господарського суду з клопотанням про призначення експертизи, просив суд доручити її проведення Товариству з обмеженою відповідальністю «Експертна група «Ес Енд Ді», а відповідач свого відношення до зазначеного клопотання до суду першої інстанції не надав, з метою уникнення сумнівів учасників справи в об`єктивності наданого висновку експерта по даній справі, місцевий господарський суд скористався передбаченим ст. 99 Господарського процесуального кодексу правом самостійно визначити експертну установу.

Чинним процесуальним законодавством такої підстави для скасування ухвали при її перегляді в апеляційному порядку, як незгода з визначеною судом експертною установою, не передбачено.

Щодо вимоги апелянта про виключення застосування будь-яких висловлювань, які можуть бути витлумачені як попереднє визначення результатів експертизи, що повинні бути отримані, зокрема: "позивачем неодноразово надавалися пояснення, розрахунки, за якими останній намагався довести"; "враховуючи факт ініціювання спору позивачем, відсутність на час призначення експертизи переконливих доказів наявності порушених прав останнього"; "застосування майнового методу не достатньо та недоцільно у визначенні питання щодо відповідності висновків Звіту, які були зроблені при застосування іншого підходу"; "відмова від використання майнового та дохідного методичних підходів обґрунтовані" тощо, судова колегія зазначає наступне.

Вищезазначені висловлювання суду першої інстанції зазначені в описовій частині ухвали, що оскаржується.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) підставою для проведення експертизи у господарському судочинстві є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи.

Підставою для проведення експертного дослідження є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.

Разом з тим, вищезазначеною інструкцією встановлено права, обов`язки та відповідальність експерта, а також порядок оформлення матеріалів для проведення експертиз (досліджень).

Вищезазначені положення містяться і в чинному Господарському процесуальному кодексі України.

Зокрема, ч. 1 ст. 100 ГПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Статтею 101 ГПК України визначено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Разом з тим, діючим законодавством не встановлено та не закріплено обов`язку експерта під час проведення експертизи керуватися описовою чи мотивувальною частинами ухвали про призначення експертизи, давати їй оцінку та використовувати її в якості об`єкта дослідження.

Метою проведення експертизи є необхідність залучення спеціальних знань, наявних у експерта, для відповіді на конкретні питання, які стосуються предмету спору.

Вказані питання зазначаються у резолютивній частині ухвали про призначення експертизи.

Враховуючи вищенаведене, доводи апелянта в частині упередженості суду першої інстанції є необґрунтованими та не стосуються питання призначення експертизи.

Відтак, ухвала місцевого господарського суду відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а передбачені законом підстави для її скасування чи зміни -відсутні.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі № 905/671/19 не підлягає задоволенню.

Ухвала господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі № 905/671/19 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покладається на апелянта.

Щодо клопотання відповідача про покладення на апелянта судових витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Донецької області від 09.07.2019 на позивача, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу відповідач посилався на те, що ПрАТ «АКХЗ» очікує понести витрати на професійну правничу допомогу (згідно з умовами договору про надання правничої допомоги) у сумі 17680,00 грн.

Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання позивачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В контексті норми ст. 126 ГПК України судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Згідно зі ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

У ч. 8 ст. 129 ГПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Однак доказів, які підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи не додано.

Відповідачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, що підтверджують надання та виконання таких послуг (акт, звіт тощо), належної їх оплати, зокрема, не подано платіжного доручення про перерахування коштів на рахунок адвоката.

Судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу, що частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що 04.09.2019 відповідач звернувся до суду з відповідним клопотанням, судова колегія дійшла висновку про вирішення даного питання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі № 905/671/19 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 09.07.2019 у справі № 905/671/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.09.2019

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко