ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року Справа № 923/423/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Каховської міської ради Херсонської області, м. Каховка Херсонської області

до Приватного акціонерного товариства "Чумак", м. Каховка Херсонської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Управління Південного офісу Держаудит служби в Херсонській області, м.Херсон

про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 13 064,38 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Коваль В.С.;

від відповідача: не прибув;

від третьої особи: Срібний А. С.

Каховська міська рада Херсонської області звернулася до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою № 02-13/2745 від 21.05.2019 до Приватного акціонерного товариства "Чумак", за участю третьої особи - Управління Південного офісу Держаудит служби в Херсонській області про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Чумак" безпідставно збережені кошти у розмірі 9 280,00 грн, інфляційні збитки у розмірі - 3 784,38 грн.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання 05.09.2019 р. не прибув, наддав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи просить позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, які прибули в судове засідання, суд

встановив:

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності")

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Каховською міською радою прийнято рішення сесії №872/46 від 31.10.2013 р., яким затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м.Каховка.

14 липня 2016 року між Каховською міською радою (позивач) та Приватним акціонерним товариством «Чумак» (відповідач, замовник) було укладено Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Каховки №11 (далі - договір).

За умовами договору Замовник зобов`язується прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури м.Каховка та перерахувати до спеціального фонду міського бюджету м.Каховки на рахунок, відкритий в правлінні Державної казначейської служби України в Херсонській області, грошові кошти в розмірі 11600,00 грн., визначеному у розрахунку величини пайової участі в розвитку інфраструктури м.Каховки згідно з додатком, що є невід`ємною частиною цього договору єдиним платежем в сумі 11600,00 грн. до 14.08.2016 р.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (р.У1 договору).

Матеріалами справи підтверджується, що 20 липня 2016 року суму коштів пайової участі за договором у розмірі 11600,00 грн. було перераховано відповідачем згідно умов договору.

Позивач у позові зазначає, що відповідачем 28.08.2014 року введено в експлуатацію об`єкт будівництва - реконструкція побутових приміщень цеху ферментації за адресою: Херсонська область , м .Каховка , вул .. Козацька, 3. Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації було зареєстровано відповідачем в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області 28.08.2014 р.

Відповідно до Декларації - кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 1044000,00 грн.

Згідно копій локального та зведеного кошторисів, які було надано відповідачем в якості додатків, на підставі яких розраховувалась величина пайової участі у розвитку інфраструктури м.Каховки до договору - вартість об`єкта будівництва складає 580000,00 грн.

Листом Управління Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області від 08.02.2017 року №15-21-08-21-14/650 Каховську міську раду було повідомлено про проведення державного фінансового аудиту виконання бюджету м.Каховка, за період з 01.03.2013 року в термін з 20.02.2017 р. по 15.05.2017 р..

За результатами проведеної перевірки Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області було виконано Аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудити виконання бюджету м.Каховка за період з 01.03.2013 р. по 01.04.2017 р. від 29.05.2017 р. №15-21-08-32/01, за результатами якого було встановлено, що міським бюджетом недоотримано доходів на загальну суму 407,9 тис.грн.

Позивач наголошує, що дії по реєстрації об`єкта будівництва відповідачем було виконано до укладення договору. Має місце факт невідповідності розміру пайового внеску відносно розміру кошторисної вартості об`єкта будівництва, зазначеної у Декларації. Позивач зазначає, що відповідач приховав (занизив) дійсну кошторисну вартість будівництва; сума безпідставно збережених коштів складає 9280,00 грн. за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст..1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникненні спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі 9280,00 грн. Таким чином, не підлягає задоволенню похідна вимога щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 3784,38 грн., нарахованих на суму безпідставно збережених коштів (вказана вимога є похідною та результат її вирішення стоїть в прямій залежності від вирішення основної вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів).

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст..ст.129, 232-240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання повного тексту рішення 09.09.2019 року.

Суддя В.В.Литвинова