СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р. Справа № 913/283/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю:

ліквідатора - Федоренко Д.М. - на підставі свідоцтва від 07.02.2013р. №167,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві, м.Київ, (вх. №2232 Л/2) на постанову господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19 (суддя Вінніков С.В., ухвалену в м.Харків об 11:04год., дата складення повного тексту - 01.07.2019р.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Продзернопром", Луганська область, м.Лисичанськ,

про банкрутство

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продзернопром" звернулося до Господарського суду Луганської області з заявою про порушення справи про банкрутство в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.06.2019р. у справі №913/283/19 порушено справу про банкрутство боржника - ТОВ "Продзернопром" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. визнано боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Продзернопром" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців - до 02.07.2020р.; призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю "Продзернопром" Федоренка Дмитра Володимировича на якого покладено обов`язки та повноваження по проведенню ліквідаційної процедури банкрута відповідно до приписів статей 37-48, 49-76, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Головне управління Державної фіскальної служби України у м.Києві з постановою господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для визнання боржника банкрутом, з огляду на те, що під час звернення до суду із заявою про визнання банкрутом, боржником не було дотримано порядку досудової ліквідації юридичної особи, передбаченої статтями 110 та 111 Цивільного кодексу України. До заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не було додано доказів повідомлення контролюючого органу про припинення діяльності ТОВ "Продзернопром", а також не надано первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку, що унеможливлює проведення контролюючим органом перевірки та визначення наявності або відсутності заборгованості боржника зі сплати податків та зборів.

Апелянт також не погоджується з висновком місцевого господарського в частині призначення ліквідатором боржника Федоренка Дмитра Володимировича , який виконував обов`язки голови ліквідаційної комісії, оскільки він підпадає під ознаки заінтересованої особи, отже при призначенні ліквідатора місцевий господарський суд повинен був вчинити новий електронний запит щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором боржника, враховуючи ту обставину, що Усачов О.М , - кандидатура арбітражного керуючого обрана автоматизованою системою, самостійно повідомив суд, що він є заінтересованою особою.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, місцевий господарський суд при прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ "Продзернопром" не дослідив факту закриття рахунків боржника в установах банків, як це передбачено частиною 3 статті 111 Цивільного кодексу України.

Також, апелянт наголошує на недостовірності інформації щодо встановлення активу та пасиву боржника, зокрема, відповідно до змісту оскаржуваної постанови загальна сума кредиторської заборгованості підтверджена кредиторами боржника складає 6303809,38грн., рухоме та нерухоме майно ліквідаційною комісією не виявлено, залишок грошових коштів на рахунку складає 1393,59грн. та встановлено наявність дебіторської заборгованості у розмірі 2251328,48грн. Разом з тим, відповідно до фінансового звіту боржника, станом на 30.06.2018р. у останнього в наявності є оборотні активи 9154,3тис.грн.

23.07.2019р. ліквідатором боржника подано до апеляційного господарського суду заперечення проти відкриття апеляційного провадження у даній справі за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві (вх.№6833). В обґрунтування наявності підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження ліквідатор посилається на те, що на момент звернення ГУ ДФС у м.Києві з відповідною апеляційною скаргою, заява про визнання грошових вимог податкового органу до боржника господарським судом першої інстанції не розглядалась, відповідно судове рішення про визнання чи відхилення його вимог не приймалось, а отже апелянт не набув у встановленому законодавством порядку статусу учасника провадження у справі про банкрутство та не має права на звернення з відповідною апеляційною скаргою.

Окрім того, ліквідатор звертає увагу суду на те, що оскаржуваною постановою господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19 не вирішувались питання про права та обов`язки апелянта.

За наведених обставин, ліквідатор боржника просить суд відмовити ГУ ДФС у м.Києві у відкритті провадження у справі №913/238/19 за апеляційною скаргою на постанову господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві на постанову господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19; встановлено учасникам провадження у справі про банкрутство строк до 07.08.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 12.08.2019р.

Крім того, апеляційним господарським судом було встановлено, що зважаючи на особливості процедури банкрутства в даному випадку (в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), правовий статус Державної податкової інспекції, як контролюючого органу, передбачений нормами цивільного та податкового законодавства, Головне управління Державної фіскальної служби у м.Києві, як особа, яка має правовий статус контролюючого органу хоча і не набуло статусу кредитора у справі про банкрутство, але оскаржувана постанова стосується його прав та обов`язків, отже заперечення ліквідатора боржника проти відкриття апеляційного провадження є необґрунтованими.

09.08.2019р. ліквідатором боржника подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№7483), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві, постанову господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19 залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського судувід 12.08.2019р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 09.09.2019р.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.09.2019р. ліквідатор боржника заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, постанову господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19 залишити без змін.

Представник апелянта в судове засідання Східного апеляційного господарського суду 09.09.2019р. не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Судова колегія зазначає, що відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Апеляційним господарським судом було виконано процесуальний обов`язок щодо належного повідомлення апелянта про час та місце розгляду справи, про що свідчить штамп на зворотній сторінці ухвали Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019р. про відправлення її копій сторонам, що є доказом належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 28 від 20.02.2013р.

В даному випаду судова колегія також враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Крім того, слід відмітити, що відповідно до пункту 13 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень електронні копії судових рішень надсилаються суддею або відповідальною особою апарату суду не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2019р. було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 14.08.2019р. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/83456352 ), а тому апелянт міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Враховуючи наведене, слід відмітити, що апелянт не був позбавлений права та можливості ознайомитись, з процесуальними документами у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а також, що явка представників учасників судового процесу у судове засідання не була визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Продзернопром" звернулось до господарського суду Луганської області із заявою про порушення справи про банкрутство (т.1 а.с.32-34), в якій зазначено, що на засіданні загальних зборів учасників ТОВ "Продзернопром" 31.10.2018р. було прийнято рішення, оформлене протоколом загальних зборів учасників (засновників) від 31.10.2018р., про припинення діяльності товариства шляхом його ліквідації, головою ліквідаційної комісії призначено Надена Олега Леонідовича, строк ліквідації встановлено у 2 місяці (т.1 а.с.7-100).

Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторів, на загальних зборах учасників товариства, оформлених протоколом від 23.04.2019р. №18-04/2019 (т.1 а.с.101-104) було затверджено проміжний ліквідаційний баланс, наданий ліквідатором, та визнано, що майна товариства недостатньо для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим, було прийнято рішення про звернення до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.06.2019р. у справі №913/283/19 порушено справу про банкрутство боржника - ТОВ "Продзернопром" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (т.1 а.с. 140-141).

Постановою господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. визнано боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Продзернопром" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців - до 02.07.2020р.; призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю "Продзернопром" Федоренка Дмитра Володимировича на якого покласти обов`язки та повноваження по проведенню ліквідаційної процедури банкрута відповідно до приписів статей 37-48, 49-76, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т.1 а.с.158-162).

Приймаючи постанову про визнання ТОВ "Продзернопром" банкрутом та відкриваючи ліквідаційну процедуру місцевий господарський суд виходив з того, що загальна сума кредиторських вимог ТОВ "Продзернопром" становить 12869095,75грн., за результатами проведеної інвентаризації майна боржника встановлено відсутність у ТОВ "Продзернопром" активів, що свідчить про неплатоспроможність боржника. Також, господарським судом першої інстанції було зазначено про дотримання боржником всіх передумов в досудовій процедурі ліквідації ТОВ "Продзернопром" для звернення з відповідною заявою до суду, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для порушення провадження у даній справі про банкрутство в порядку приписів статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом, враховуючи наступне.

Згідно з приписами частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, враховуючи, що постанову про визнання боржника банкрутом прийнято 01.07.2019р., відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла після 19.01.2013р.

За вимогами частини 1 статті 2 Закону про банкрутство провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону про банкрутство справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин, ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі під час ліквідації не у зв`язку з процедурою банкрутства є ознаками неоплатності боржника та підставою для ініціювання перед господарським судом процедури банкрутства боржника, що ліквідується власником, згідно із статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Спрощена процедура банкрутства, яка передбачена статтею 95 Закону про банкрутство (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами, імперативними приписами абзацу 2 частини 1 вказаної статті встановлено, що обов`язковою передумовою для звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Такий порядок передбачений нормами частини 3 статті 110, статтею 111 Цивільного кодексу України, які містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Необхідними передумовами для звернення до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство є зокрема: прийняття рішення учасниками (власником) або органом боржника, уповноваженим на це установчими документами, про ліквідацію юридичної особи - боржника; повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію, про рішення учасників (власника) або органу боржника, уповноваженим на це установчими документами, про припинення юридичної особи; проведення аналізу активів боржника шляхом здійснення інвентаризації наявного майна (у тому числі переданого у заставу), його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника, а також вжиття всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості боржника; обставини надання ліквідатором органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування первинних документів юридичної особи, регістрів бухгалтерського та податкового обліку, в порядку частини 7 статті 111 Цивільного кодексу України; аналіз пасивів боржника шляхом оприлюднення повідомлення про рішення учасників (власника) або органу боржника, уповноваженим на це установчими документами, про припинення юридичної особи у встановленому законом порядку.

Проведення аналізу активів та пасивів боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до пункту 3 статті 11 Закону про банкрутство; складання проміжного ліквідаційного балансу, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результати їх розгляду; прийняття рішення учасниками (власником) або органом боржника, уповноваженим на це установчими документами, про звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів.

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора (ліквідаційної комісії) із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку статті 95 вказаного Закону та складає предмет спору у справі про банкрутство за особливою процедурою, що порушується в порядку наведеної правової норми.

При цьому, колегія суддів зауважує, що необхідною та обов`язковою передумовою порушення провадження у справі про банкрутство, в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є надання належних та допустимих доказів на підтвердження наявності всіх передумов для порушення провадження саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Вимоги до заяви про порушення справи про банкрутства (у тому числі, і до заяви, яка подається боржником в порядку статті 95 Закону про банкрутство) встановлені статтею 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, відповідно до частини 2 статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов`язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого.

Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Рішення про недостатність майнових активів боржника для задоволення вимог кредиторів приймається власником підприємства за результатами складання проміжного ліквідаційного балансу, а складанню проміжного ліквідаційного балансу, в свою чергу, повинно передувати виконання головою ліквідаційної комісії вимог визначених в пунктах 1 - 8 статті 111 Цивільного кодексу України, при цьому, виконання вказаних вимог цивільного законодавства в обов`язковому порядку повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Незалежно від процедури банкрутства боржника при прийнятті постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді повинен бути доведений факт неоплатності боргів боржника, як того вимагає стаття 205 Господарського кодексу України, відповідно до положень частини 4 якої суб`єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Також, відповідно до приписів абзацу 3 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суб`єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

В силу принципу диспозитивності, викладеного у статті 74 Господарського процесуального кодексу України, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, колегія суддів зазначає, що положеннями частини 4 статті 111 Цивільного кодексу України визначено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

В оскаржуваній постанові про визнання боржника банкрутом місцевим господарським судом було зазначено, що в ході досудової ліквідації під час проведення інвентаризації на підприємстві боржника не було виявлено майна та інших матеріальних активів або грошових цінностей, вказані обставини були зазначені ліквідатором в заяві про порушення справи про банкрутство, з посиланням на матеріали проведеної інвентаризації, а також надані до заяви про порушення провадженні у справі про банкрутство документи.

Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 р. №879 (надалі - Положення), визначено порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів.

У пункті 1 розділу ІІ зазначеного Положення зазначено, що для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери).

Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно. Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Відповідно до пункту 5 Положення інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором в ході проведення досудової ліквідації боржника було проведено інвентаризацію майна боржника, що підтверджується інвентаризаційним описом матеріальних цінностей прийнятих на відповідальне зберігання від 01.03.2019р., за результатами якої було встановлено відсутність будь-яких матеріальних цінностей, актом інвентаризації розрахунків з дебіторами та кредиторами від 01.03.2019р., актом №1 про результати інвентаризації грошових коштів від 01.03.2019р., за результатами якої на рахунках боржника встановлено наявність грошових коштів в сумі 1393,59грн., інвентаризаційними описами необоротних активів та запасів від 01.03.2019р. (т.1 а.с.79-89).

Вказані інвентаризаційні описи підписані головою ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Продзернопром" - Наденом О.Л.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що інвентаризація майна боржника була проведена ліквідатором одноособово, без участі матеріально відповідальної особи - фізичної особи, яка здійснювала ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах.

Отже, ліквідатором вимог Закону про банкрутство виконано не було, доказів проведення інвентаризації майна боржника у відповідності до Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014р. № 879, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014р. за № 1365/26142, до матеріалів справи не надано.

Однак, господарським судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови зазначених обставин, які мають суттєве значення для справи досліджено не було.

Крім того, судова колегія зазначає, що вимогами частини 3 статті 111 Цивільного кодексу України, встановлено, що під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред`явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

У пункті 20.4 глави 20 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493, встановлено, що у разі припинення юридичної особи внаслідок її ліквідації для проведення ліквідаційної процедури використовується один поточний рахунок юридичної особи, що ліквідовується, визначений комісією з припинення (ліквідатором, ліквідаційною комісією тощо).

Закриття інших рахунків, які не використовуються для проведення ліквідаційної процедури, здійснюється ліквідатором (ліквідаційною комісією) на підставі заяви про закриття рахунку, підписаної особою, яка згідно з рішенням учасників юридичної особи, суду або органу, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи, призначена ліквідатором (за умови проведення ідентифікації та верифікації), та копії рішення учасників, суду або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами про ліквідацію юридичної особи, засвідченої нотаріально або органом, який прийняв таке рішення. Додатково подається картка із зразками підписів і відбитка печатки, засвідчена нотаріально, якщо на рахунку є залишок коштів.

Поточний рахунок, який використовувався для проведення ліквідаційної процедури, закривається ліквідатором на підставі його заяви про закриття поточного рахунку.

Згідно з пунктом 11.16 "Порядку обліку платників податків та зборів", затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року, належним доказом наявності відкритих /закритих рахунків у боржника є Довідка ДПІ по розрахункових рахунках боржника в банківських установах, розміру залишку коштів та їх закриття.

Так, з доданої до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство "Продзернопром" довідки Головного управління ДФС у м.Києві щодо надання інформації щодо наявності відкритих рахунків боржника від 12.12.2018р. №1222-89/10/26-15-08-01-22 (т.1 а.с.69-70) вбачається, що боржник має відкриті рахунки в наступних фінансових установах:

- Харківське ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" - номер рахунку - НОМЕР_1 (валюта рахунку - 980- Українська гривня); НОМЕР_2 (валюта рахунку -980 -Українська гривня); НОМЕР_3 (валюта рахунку - 840 - Долар США); НОМЕР_4 (валюта рахунку - 980 - Українська гривня); НОМЕР_5 (валюта рахунку - 980 - Українська гривня);

- АТ "Укрбудінвестбанк" - номер рахунку - НОМЕР_6 (валюта рахунку - 980 - Українська гривня).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження закриття ліквідатором боржника під час проведення процедури досудової ліквідації рахунків боржника.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ "Продзернопром" не дослідив факту закриття рахунків боржника в установах банків, як це передбачено частиною 3 статті 111 Цивільного кодексу України.

Окрім іншого, відповідно до частини 7 статті 111 Цивільного кодексу України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Судова колегія наголошує, що частина 7 статті 111 Цивільного кодексу України має імперативний характер, тому незалежно від здійснення публікації оголошення про ліквідацію боржника та звернення (або не звернення) відповідних контролюючих органів з вимогами до боржника в межах встановленого в публікації строку, перевірка фінансового-господарської діяльності підприємства, що ліквідується, є обов`язковою складовою ліквідаційної процедури, тому обов`язок ліквідатора надати всі необхідні для проведення такої перевірки документи є безумовним (висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 16.08.2018 року у справі № 915/1490/16).

До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Статтею 78 Податкового Кодексу України, передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, відповідно до підпункту 78.1.7 зазначеної статті, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно з частиною 10 статті 111 Цивільного кодексу України, до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання приписів статті 111 Цивільного кодексу України головою ліквідаційної комісії було надіслано відповідні листи із повідомленням про прийняте рішення про припинення ТОВ "Продзернопром" та вимогою про проведення відповідних камеральних перевірок (т.1 а.с.53-57).

На адресу ліквідаційної комісії боржника надійшли наступні відповіді:

- у листі №16300/03 від 25.01.2019р. Головне управління Пенсійного фонду України зазначило, що проведення камеральних перевірок при припиненні юридичної особи в результаті ліквідації законодавством не передбачено. Додатково повідомило, що Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві в 2017 році проведено документальні позапланові перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за період з 25.06.2012 по 25.09.2017р. (т.1 а.с.106);

- Правобережне відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Києві у відповіді №189-02.1 від 10.01.2019 на лист ТОВ "Продзернопром" №28/12/-10 від 28.12.2018р. повідомило, що заборгованість по Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відсутня; заборгованість по Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відсутня (т.1 а.с.107);

- ГУДФС у м.Києві надіслало акт про результати камеральної перевірки своєчасності подання податкових декларацій з податку на прибуток за 2016, 2017 від 27.12.2018р. №10097/26-15-12-12-12-38277010, акт про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету від 26.11.2018р. №28006/26-15-12-13-20 (т.1 а.с.108-109).

Разом з тим, судова колегія зауважує, що матеріали справи не містять належних доказів надання ліквідатором боржника до органів доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування документів підприємства, у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення відповідних перевірок, а також доказів проведення контролюючим органом відповідних позапланових перевірок ТОВ "Продезнопром".

Крім того, до заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ "Продезнопром", в порушення частини 10 статті 111 Цивільного кодексу України, не було додано доказів складання та подання органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітності за останній звітний період.

Отже, наведене свідчить про недотримання головою ліквідаційної комісії приписів частин 7 та 10 статті 111 Цивільного кодексу України щодо добровільної ліквідації боржника та позбавлення органів державної податкової служби та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування можливості проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування та права заявити свої претензії боржнику (за їх наявності) в досудовій процедурі ліквідації боржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ліквідатором не було вчинено усіх обов`язкових дій, передбачених законом при ліквідації підприємства, а місцевий господарський суд порушуючи провадження у справі про банкрутство ТОВ "Продезнопром" та визнаючи боржника банкрутом формально підійшов до викладених у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство обставин, не давши їм належної правової оцінки та не дослідивши їх, що призвело до передчасного висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом, оскільки вказані передумови були відсутні.

До викладеного слід додати, що відповідно до частини 4 статті 11 Закону про банкрутство, яка має універсальний характер, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат.

Таким чином, нормами Закону встановлено додаткову вимогу до заяви боржника про порушення справи про банкрутство за статтею 95 Закону - обов`язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату послуг ліквідатора не менше ніж за 12 місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі, судового збору, сплаченого кредиторами тощо (висновок про застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 14.03.2018р. у справі № 904/1853/17, від 01.08.2018р. у справі № 911/3540/17).

Як вбачається із матеріалів справи, в порушення названих норм, ліквідатором ТОВ "Продзернопром" при зверненні із заявою про порушення провадження у даній справі не надано доказів наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство. Грошові ж кошти, що належать боржнику наявні всього в сумі 1393,59грн. Вказаної суми явно недостатньо для здійснення витрат на заходи по ліквідації банкрута.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено наявність кредиторської заборгованості ТОВ "Продзернопром" у розмірі 12869095,75грн. та відсутність будь-яких активів у боржника.

Головою ліквідаційної комісії боржника була проведена інвентаризація майна боржника, за результатами проведення якої встановлена відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Продзернопром" основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, та наявність грошових коштів на поточному рахунку у банківській установі в сумі 1393,59грн.

Отже, зазначений обсяг активів (їх відсутність) виключає можливість покриття боржником судових витрат у даній справі про банкрутство.

Водночас, судом першої інстанції не було надано правової оцінки вказаним обставинам в контексті норм частини 4 статті 11 Закону про банкрутство, якими передбачено, що боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

За приписами частини 7 статті 16 Закону про банкрутство, суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, передбачених статтею 15 цього Закону.

В свою чергу частиною 1 статті 15 Закону про банкрутство в якості підстави для повернення заяви про порушення справи про банкрутство визначає невідповідність заяви змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

Аналіз вищезазначених норм Закону про банкрутство свідчить, що відсутність у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат, виключає можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство в силу імперативних приписів частини 4 статті 11 Закону про банкрутство.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01.08.2018р. у справі №911/3540/17.

Разом з тим, господарським судом першої інстанції належним чином не було перевірено дотримання заявником всіх передбачених Законом про банкрутство дій, що передують зверненню до суду із заявою про визнання боржника банкрутом на підставі статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про безпідставне порушення судом першої інстанції провадження у даній справі про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У даному випадку застосуванню підлягають положення частини 4 наведеної статті, за змістом яких, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ліквідатором не було вчинено всіх дій, передбачених законом при ліквідації підприємства, а місцевий господарський суд, порушуючи провадження у справі про банкрутство ТОВ "Продзернопром" та визнаючи боржника банкрутом, не надав належної правової оцінки та не дослідив обставини, викладені у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство, що призвело до передчасного висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом.

Висновок суду першої інстанції про неспроможність ТОВ "Продзернопром" виконати грошові зобов`язання та наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, що, відповідно до приписів статті 277 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає задоволенню, а постанова господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19 - скасуванню.

Враховуючи, що апеляційним господарським судом не встановлено ознаки неплатоспроможності боржника - ТОВ "Продзернопром", провадження у безпідставно порушеній справі про банкрутство підлягає закриттю на підставі пункту 11 частини 1 статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, провадження у справі №913/283/19 підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.231,270,275,277,278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, п.11, ч.1 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві задовольнити.

Постанову господарського суду Луганської області від 01.07.2019р. у справі №913/283/19 скасувати.

Провадження у справі №913/283/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Продзернопром", (93118, Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Незалежності,133) - закрити.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна