РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.09.2019Справа № 910/16383/18

За позовом Публічного акціонерного товариства «Азот»,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діксі - Центр»,

про стягнення 171558,74 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом публічне акціонерне товариство "АЗОТ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Діксі-Центр" про стягнення 171558,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договором № 1058-411 від 21.08.2015 зобов`язання поставці оплаченого позивачем товару. Оскільки товар не був поставлений у встановлений договором строк, позивач просить повернути суму попередньої оплати у розмірі 171558,74 грн.

Ухвалою суду від 12.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

02.01.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Діксі-Центр" надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства "Азот" про визнання зобов`язання припиненим в частині, яка ухвалою суду від 03.01.2019 повернута заявнику в порядку ст. 180 ГПК України.

08.01.2019 представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення грошових коштів в розмірі 79523,30 грн. За твердженням відповідача, дані позовні вимоги не підлягають задоволенню через те, що 19.05.2016 відповідач провів зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами № 230-411 від 25.03.2015, №242-411 від 01.04.2015 та № 296-411 від 29.04.2015, за якими у позивача була заборгованість 79523,30 грн.. Про проведення такого зарахування відповідач повідомив позивача шляхом направлення листа засобами електронного зв`язку.

21.01.2019 від представника позивача через канцелярію суду було подано відповідь на відзив на позовну заяву. В відповіді на відзив, позивач зазначає, що відповідачем не додано доказів повідомлення позивача про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, зазначених в відзиві на позовну заяву. Крім того, позивач зазначає, що між сторонами не було погоджено зарахування зустрічних однорідних вимог та відповідачем не надано жодних доказів такого погодження.

25.01.2019 представником відповідача через канцелярію суду було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій відповідач зазначає, що на його думку, позивач звернувся з позовом з пропущенням загальних строків позовної давності, а тому, просить суду застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову ПАТ «Азот» в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.01.2019 було зупинено провадження у справі №910/16383/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Азот» до товариства з обмеженою відповідальністю «Діксі - Центр» про стягнення 171558,74 грн., до перегляду Північним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду міста Києва від 03.01.2019 в апеляційному порядку.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.01.2019 у справі № 910/16383/18 без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 06.05.2019 у справі № 910/16383/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019.

Ухвалою суду від 02.09.2019 поновлено провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

21.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діксі - Центр» та Публічним акціонерним товариством « Азот» було укладено договір № 1058 - 411. Відповідно до даного договору продавець зобов`язаний поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар, номенклатура і вартість якого визначається в Специфікації №1 ( додаток №1 до договору).

Відповідно до п. 2.1. - 2.3. договору, загальна сума договору складає 171558,74 грн., в тому числі ПДВ 20% складає 28593,12 грн., що в грошовому еквіваленті в зарубіжній валюті складає 8164,95 доларів США, 95 центів. У зв`язку з тим, що продавець виконує поставку товару, який має 100% імпортну складову, його вартість згідно п. 2.1. договору розраховано з урахуванням курсу обміну доларів США до української гривні, зазначеним Національним Банком України і діючим на день укладання договору 03.07.2015 станом на 09.00, який дорівнює 21,011609 гривень за один долар США. Вартість товару за договором може бути змінена за згодою сторін. Підставою для зміни суми договору є зміни курсу долару США до української гривні, встановленого Національним Банком України, більш ніж на 2% з урахуванням умов, зазначених у п. 2.3. даного договору. У випадку зміни курсу долару США до гривні більш ніж на 2% в сторону збільшення або зменшення станом на день проведення платежу, по відношенню до курсу долара США до гривні, вказаного в п. 2.2. договору, платежі по договору будуть перераховані з урахуванням курсу НБУ на день проведення платежу, а також буде змінено суму договору шляхом підписання додаткової угоди.

Згідно з п. 2.4. договору покупець проводить передоплату за товар в розмірі 100% вартості товару, що складає 171558,74 грн., з урахуванням ПДВ 20% у розмірі 28593,12 грн. протягом 7 банківських днів після підписання договору обома сторонами.

Відповідно до п. 3.1., 3.3., 3.4. договору продавець зобов`язаний поставити товар протягом 14 банківських днів з моменту проведення передоплати, відповідно до п. 2.4. договору. Продавець повідомляє покупця про готовність до поставки товару не пізніше 5- ти календарних днів до моменту поставки. Дострокова поставка товару допускається і узгоджується з покупцем. Продавцем разом з товаром має бути надано покупцю такі документи: - рахунок - фактура; - видаткова накладна; - товарно - транспортна накладна; - гарантійний талон на товар; - технічна документація.

Відповідно до п. 6.1., 6.2. договору у випадку прострочення поставки товару, заміни дефектного товару, продавець виплачує покупцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого або дефектного товару за кожний день прострочення поставки, заміни дефектного товару. У випадку якщо прострочення поставки товару з вини продавця перевищить 20 календарних днів, покупець має право розірвати договір в односторонньому порядку, при цьому письмово повідомивши продавця, при цьому продавець протягом 5 банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця про розірвання договору, повертає суму передоплати і оплачує покупцю проценти за користування його грошовими коштами у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день використання грошових коштів покупця з дня перерахування грошових коштів покупцем і до дня повернення суми передплати за товар.

Відповідно до п. 8.5., 8.6. договору він вступає в дію з моменту його підписання сторонами ( в тому числі за допомогою факсимільного зв`язку) і діє до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків і гарантійних обов`язків - до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності і за його порушення, які мали місце під час дії даного договору.

Позивачем до матеріалів справи також додано додаток № 1 від 21.08.2015 до договору № 1058 - 411 від 21.08.2015, специфікацію № 1 від 21.08.2015, в якому визначено вартість та асортимент товару, що мав бути поставлений відповідно до умов договору на загальну суму 171558,74 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем взятих на себе за договором № 1058 - 411 від 21.08.2015 зобов`язань з поставки передбаченого договором товару, в зв"язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 171558,74 грн. авансового платежу.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 3д від 18.04.2005, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Продавцем до матеріалів справи додано платіжне доручення № 6467 від 30.10.2015 на суму 1310, 92 грн., за даним платіжним дорученням платником є ПАТ « Азот», отримувачем ТОВ «Діксі - Центр»; призначення платежу: попередня оплата за перетворювач згідно договору № 1058-411 від 21.08.2015.

Також до матеріалів справи додано платіжне доручення № 8451 від 01.12.2015 на суму 170247,82 грн., за даним платіжним дорученням платником є ПАТ « Азот», отримувачем ТОВ «Діксі - Центр»; призначення платежу: попередня оплата за сервер згідно договору № 1058-411 від 21.08.2015.

Загалом за даними платіжними дорученнями позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 171558,74 грн.

Таким чином, позивач виконав покладені на нього договором № 1058 - 411 від 21.08.2015 обов`язки, а саме обов`язки передбачені п. 2.4. договору : «покупець проводить передоплату за товар в розмірі 100% вартості товару, що складає 171558,74 грн. протягом 7 банківських днів після підписання договору обома сторонами».

Відповідно до п. 3.1. договору продавець зобов`язаний поставити товар протягом 14 банківських днів з моменту проведення передоплати, відповідно до п. 2.4. договору.

Оскільки попередня оплата згідно п. 2.4 договору у повному обсязі була сплачена 01.12.2015, то відповідач мав поставити передбачений договором № 1058 - 411 від 21.08.2015 товар до 21.12.2015 включно.

За твердженням позивача, станом на дату подання позовної заяви, відповідачем товар передбачений договором № 1058 - 411 від 21.08.2015 поставлено не було.

У своєму відзиві, який було подано представником відповідача через канцелярію суду 08.01.2019, відповідач визнає факт не поставки ним передбаченого договором товару.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач є таким, що прострочив виконання покладених на нього обов`язків з поставки товару.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано, наявність заборгованості у загальному розмірі 171558,74 грн.

Отже, позові вимоги щодо стягнення суми основного боргу з відповідача у розмірі 171558,74 грн., підлягають задоволенню повністю.

Щодо заперечень відповідача про передчасність позовних вимог, оскільки, не було дотримано претензійний порядок врегулювання спору, на думку відповідача позивач зловживає своїм правом на судовий захист.

Претензійний порядок врегулювання спору в силу норм ГПК України не є обов`язковим для даного виду спорів, а відмова від судового захисту в договірному порядку є недійсною.

Згідно ст. 693 ЦК України позивач має право вимагати повернення йому суми попередньої оплати, і виявив бажання цим правом скористатися, про що свідчить факт звернення із позовом.

08.01.2019 представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення грошових коштів в розмірі 79523,30 грн. За твердженням відповідача, дані позовні вимоги не підлягають задоволенню через те, що 19.05.2016 відповідач провів зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами № 230-411 від 25.03.2015, №242-411 від 01.04.2015 та № 296-411 від 29.04.2015, за якими у позивача була заборгованість 79523,30 грн. Про проведення такого зарахування відповідач повідомив позивача шляхом направлення листа засобами електронного зв`язку.

У відповіді на відзив, яка було подана представником позивача через канцелярію суду 21.01.2019, позивач наголошує, що проведене відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами № 230-411 від 25.03.2015, №242-411 від 01.04.2015 та № 296-411 від 29.04.2015, за якими у позивача була заборгованість 79523,30 грн. не було узгоджене між сторонами.

Згідно з ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву не додано жодного належного доказу щодо узгодження між сторонами зарахування відповідачем зустрічних однорідних вимог за договорами № 230-411 від 25.03.2015, №242-411 від 01.04.2015 та № 296-411 від 29.04.2015, за якими у позивача була заборгованість 79523,30 грн.

Беручи до уваги викладене, враховуючи відсутність належного обґрунтування викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву вимог та заперечень, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 79523,30 грн. Крім того, доказів того, що позивач попередньо звертався до відповідача з вимогами про повернення попередньої оплати, в зв`язку з чим до звернення позивача з позовом грошові зобов`язань у відповідача перед позивачем на визначену суму не було.

Крім того, 25.01.2019 представником відповідача через канцелярію суду було подано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до якої відповідач просить: « застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову ПАТ «Азот» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно п. 2.4. договору покупець проводить передоплату за товар в розмірі 100% вартості товару, що складає 171558,74 грн., протягом 7 банківських днів після підписання договору обома сторонами.

Відповідно до платіжних доручень № 6467 від 30.10.2015 та № 8451 від 01.12.2015, 100% передоплату, передбачену п. 2.4. договору, позивачем було виконано 01.12.2015 у розмірі 171558,74 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору продавець зобов`язаний поставити товар протягом 14 банківських днів з моменту проведення передоплати.

Враховуючи наведене вище, відповідач мав поставити, передбачений договором № 1058 - 411 від 21.08.2015, товар до 21.12.2015 включно.

Отже, відповідач є таким, що прострочив покладені на нього зобов`язання починаючи з 22.12.2015.

Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зважаючи на те, що позовна заява була одержана судом 06.12.2018, строк позовної давності тривалістю три роки позивачем прострочено не було.

Зважаючи на приписи чинного законодавства та на викладене вище, заява про застосування строків позовної давності, яка була подана 25.01.2019 представником відповідача, задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього зобов`язання сплатити заявлену до стягнення заборгованість, яка виникла у зв`язку з порушенням ним покладеного на нього обов`язку з поставки передбаченого договором товару.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 171558,74 грн підлягає задоволенню у повному розмірі.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діксі - Центр" (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Ушинського, буд. 40, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Азот» (місцезнаходження: 18014, Черкаська обл.., м. Черкаси, вул. Першотравнева, буд. 72, ) 171558 (сто сімдесят одну тисячу п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 74 коп. основного боргу та 2573 (дві тисячі п`ятсот сімдесят три ) грн. 38 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко