ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. Справа№ 910/114/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін:

від позивача Семенчук М. А .,

від відповідача 1 не з`явились,

від відповідача 2 Бойко Є.В.,

розглядає апеляційну скаргу

Національного антикорупційного бюро України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 (повний текст ухвали складено 05.07.2019)

про залишення позову без розгляду

у справі №910/114/19 (суддя Пінчук В.І.)

За позовом Національного антикорупційного бюро України

до

1. Державної судової адміністрації України

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ"

про визнання недійсним договору від 02.06.2016 р. № 37-16 про закупівлю, -

ВСТАНОВИВ:

У 2019 році Національне антикорупційне бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної судової адміністрації України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" про визнання недійсним договору від 02.06.2016 р. № 37-16 про закупівлю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Національне антикорупційне бюро України подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 року у справі №910/114/19 та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національне антикорупційне бюро України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 року у справі №910/114/19 та призначено розгляд справи на 05.09.2019 року.

28.08.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 05.09.2019 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача 2 надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача 1.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Пунктом 1, ст. 271 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2, ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що Національне антикорупційне бюро України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів - державної судової адміністрації України та товариства з обмеженою відповідальністю " Компанія КИТ " про визнання недійсним договору від 02.06.2016 р. № 37-16 про закупівлю апаратури для записування та відтворення звуку й зображення за кодом ДК 016:2010-26.40.3, що укладений між державною судовою адміністрацією України та товариством з обмеженою відповідальністю " Компанія КИТ ", відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України " Про здійснення державних закупівель ".

Звертаючись з даним позовом, позивач вказав підставою для звернення до суду посилався на положення п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України " Про Національне антикорупційне бюро України ", відповідно до якого Національному бюро та його працівникам для виконання покладених на них обов`язків надається право за наявності підстав, передбачених законом подавати до суду позови про визнання недійсним угод у порядку, встановленому законодавством України.

Місцевий господарський суд в свою чергу залишаючи даний позов без розгляду послався на те, що рішенням другого сенату Конституційного Суду України № 4-р (ІІ)/2019 від 05.06.2019 р. у справі № 3-234/2018 ( 3058/18 ) положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України " Про Національне антикорупційне бюро України " від 14.10.2014 р. № 1698-VII, відповідно до якого Національному антикорупційному бюро України надається право за наявності підстав, передбачених законом, подавати до суду позови про визнання недійсним угод у порядку, встановленому законодавством України " визнано таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України " Положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України " Про Національне антикорупційне бюро України " від 14.10.2014 р. № 1698 - VII визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення ".

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII, відповідно до якого Національному антикорупційному бюро надається право "за наявності підстав, передбачених законом, подавати до суду позови про визнання недійсними угод у порядку, встановленому законодавством України".

Разом з тим відповідно до пункту 2 резолютивної частини зазначеного Рішення Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 положення пункту 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення закріплено у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Отже, пункт 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII втратив чинність лише з 05.06.2019, а до того мав юридичну силу, при цьому позов у даній справі Національним антикорупційним бюро України подано до 05.06.2019 року, тобто під час, коли вищезазначений пункт мав юридичну силу. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі № 910/4473/17, від 30.07.2019 року у справі №910/5785/18 та від 01.08.2019 року у справі №910/10324/18.

Відповідно до п.п. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.1, ч.4, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, місцевим господарським судом не було враховано зазначених висновків Верховного суду та не врахував того, що на час подання позовної заяви позивач мав повноваження щодо подання позовної заяви на підставі ст. 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", що призвело до допущення порушення норм процесуального права та постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Отже, справа підлягає передачі на розгляд до суду першої інстанції.

Підпунктом в) п. 4 ч.1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого скаржником за подання апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 року у справі №910/114/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 року у справі №910/114/19 скасувати.

3. Справу №910/114/19 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.09.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

К.В. Тарасенко