ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. Справа№ 910/13080/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Доманської М.Л.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від ТОВ „Декорт": Клименко І. В . - довіреність б/н від 05.01.19

від ПП „Креатор-Буд": Слічна С.І. - довіреність № 12/09/08 від 12.09.18

від Компанії Анділеро Холдінгз Лімітед: Єрмоленко Є. - довіреність б/н від 08.04.19

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року

у справі № 910/13080/16 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Компанії „Лендмакс Трейдінг ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Декорт"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року у справі №910/13080/16 заяву ГУ ДФС у м. Києві до боржника на суму 3 558 677,88 грн. задоволено частково. Визнано кредиторські вимоги ГУ ДФС у м. Києві до ТОВ „Декорт" на загальну суму 3 686,17 грн., з яких: на суму 115,78 грн. - друга черга, на суму 3 053,39 грн. - третя черга та на суму 517,00 грн. - шоста черга. Зобов`язано ліквідатора банкрута включити вимоги ГУ ДФС у м. Києві до реєстру вимог кредиторів боржника. В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ГУ ДФС у м. Києві звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року у даній справі в частині відхилення заявлених кредиторських вимог та прийняти нове рішення, яким визнати ГУ ДФС у м.Києві кредитором боржника у розмірі 3 558 677,88 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 року колегією суддів у складі головуючого судді Сотнікова С.В., суддів: Отрюха Б.В., Остапенка О.М. апеляційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві повернуто скаржнику без розгляду на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

13.05.2019 року апеляційна скарга ГУ ДФС у м. Києві надійшла до Північного апеляційного господарського суду повторно.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 року колегією суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Отрюха Б.В., Сотнікова С.В. апеляційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві повернуто скаржнику без розгляду на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

09.07.2019 року апеляційна скарга ГУ ДФС у м. Києві надійшла до Північного апеляційного господарського суду в третє.

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 року апеляційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року у справі № 910/13080/16 залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

Згідно відомостей, які містяться на зворотньому поштовому повідомленні, уповноважена особа скаржника отримала копію вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції 18.07.2019 року.

23.07.2019 року, згідно відмітки на конверті, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали суду від 15.07.2019 року подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 року справа №910/13080/16 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Остапенко О.М., судді Грек Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 13.08.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року у справі № 910/13080/16, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 05.09.2019 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих через відділ документального забезпечення суду запереченнях на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку з перебуванням судді Грека Б.М. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019 року для розгляду справи № 910/13080/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Доманська М.Л.

Ухвалою суду від 05.09.2019 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №910/13080/16 за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ „Джі Ді Сі" надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники ТОВ „Декорт", ПП „Креатор-Буд" та Компанії Анділеро Холдінгз Лімітед в судовому засіданні 05.09.2019 року проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просити залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представники скаржника в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

05.09.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ГУ ДФС у м. Києві слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року у справі №910/13080/16 в оскаржуваній частині - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/13080/16 про банкрутство ТОВ „Декорт", провадження у якій порушено ухвалою суду від 27.07.2016 року за заявою Компанії „Лендмакс Трейдінг ЛТД".

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 14.11.2016 року визнано низку кредиторів боржника та затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ „Декорт" на суму 47 915 122,03 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2016 року припинено процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна боржника, відкрито процедуру санації ТОВ „Декорт".

Постановою Господарського суду міста Києва від 01.10.2018 року ТОВ „Декорт" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Данілова А.І.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 1 наведеного Закону визначено, що поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (7 ч. 1 ст. 23 Закону).

08.11.2018 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява ГУ ДФС у м. Києві з кредиторськими вимогами до боржника на суму 3 558 677,88 грн., які складають:

- податкову заборгованість з Єдиного соціального внеску у розмірі 115,78 грн., яка виникла у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань згідно Звіту про нарахування єдиного соціального внеску № від 19.06.2018 року терміном сплати 20.06.2018 року у розмірі 359,03 грн., який зменшений за рахунок переплати на 243,25 грн., тобто сума боргу становить 115,78 грн.;

- податкову заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (Подільський район) у розмірі 2 126,94 грн., яка утворилась у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань згідно:

податкової декларації № від 16.02.2016 року терміном сплати 29.07.2016 року у розмірі 708,98 грн.;

податкової декларації № від 16.02.2016 року терміном сплати 29.10.2016 року у розмірі 708,98 грн.;

податкової декларації № від 16.02.2016 року терміном сплати 29.01.2017 року у розмірі 708,98 грн.;

- податкову заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (Шевченківський район) у розмірі 138 404,33 грн., яка утворилась у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань згідно:

податкової декларації № від 19.02.2016 року терміном сплати 29.07.2016 року у розмірі 46 133,52 грн.;

податкової декларації № від 19.02.2016 року терміном сплати 29.10.2016 року у розмірі 46 135,47 грн.;

податкової декларації № від 19.02.2016 року терміном сплати 29.01.2017 року у розмірі 46 135,34 грн.;

- податкову заборгованість з суми податку на додану вартість, що залишаються у розпорядженні с/г підприємства згідно ст. 209 Податкового кодексу України у розмірі 517,00 грн., яка утворилась у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань згідно уточнюючої податкової декларації № від 01.04.2014 року терміном сплати у розмірі 517,00 грн.;

- податкову заборгованість з податку на додану вартість вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), у розмірі 926,45 грн., яка утворилась у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань згідно податкової декларації № від 20.09.2018 року терміном сплати 30.09.2018 року у розмірі 926,45 грн.;

- податкову заборгованість з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 2 830 962,80 грн. утворилась у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань та пені нарахованої відповідно ст. 129 ПК України, згідно податкового розрахунку № від 19.02.2016 року за період з травня по грудень - у розмірі 2 827 415,97 грн., а також пеня нарахована у відповідно до ст.129 Податкового кодексу України у розмірі 3 546,83 грн.;

- податкову заборгованість по орендній платі з юридичних осіб, у розмірі 585 624,58 грн., яка утворилась у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань та пені нарахованої відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України, згідно податковим розрахунком № від 19.02.2016 за період з травня по грудень - у розмірі 584 855,68 грн. та пені, яка нарахована відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України у розмірі 768,90 грн.

Ліквідатором банкрута, з яким погодився суд першої інстанції в оскаржуваній податковим органом ухвалі від 25.02.2019 року, заявлені вимоги визнані частково, а саме у сумі 3 686,17 грн., в тому числі: податкову заборгованість з єдиного внеску у розмірі 115,78 грн.; податкову заборгованість в сумі 517,00 грн., яка утворилась у зв`язку з несплатою самостійно нарахованих податкових зобов`язань згідно уточнюючої податкової декларації № від 01.04.2014 року; податкову заборгованість з податку на додану вартість вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), у розмірі 926,45 грн.; податкову заборгованість в сумі 2 126,94 грн., яка утворилась у зв`язку з несплатою заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (Подільський район). Зобов`язано ліквідатора банкрута включити визнані вимоги ГУ ДФС у м. Києві до реєстру вимог кредиторів боржника наступним чином: на суму 115,78 грн. - до другої черги, на суму 3 053,39 грн. - до третьої черги та на суму 517,00 грн. - до шостої черги. В іншій частині заяву залишено без задоволення у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

ГУ ДФС у м. Києві з даною ухвалою суду не погоджується в частині відхилення його кредиторських вимог та в апеляційній скарзі просить суд визнати ГУ ДФС у м. Києві кредитором боржника у розмірі 3 558 677,88 грн.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали в оскаржуваній податковим органом частині, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Згідно п.п. 286.1, 286.6 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За даними земельного кадастру ТОВ „Декорт" не є землекористувачем земельних ділянок

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що у звітності із сплати податку на землю, поданій підприємством 16.03.2016 року, було помилково задекларовано податкові зобов`язання в розмірі 4 241 171,42 грн., оскільки ТОВ „Декорт" не має в користуванні земельних ділянок, про які зазначено в звіті.

У зв`язку з цим, 09.11.2018 року було подано уточнюючий розрахунок реєстраційний номер , яким самостійно виправлено помилку, та зменшено суму податкового зобов`язання на 4 241 171,42 грн. Як наслідок, відсутність податкового зобов`язання виключає також і нарахування пені за його несвоєчасну сплату.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 ПКУ) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених ст. 50 ПКУ), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у визнанні заявлених кредитором вимог, які складають податкову заборгованість з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 2 830 962,80 грн., а також податкову заборгованість по орендній платі з юридичних осіб, у розмірі 585 624,58 грн.

Що стосується податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (Шевченківський район) у розмірі 138 404,33 грн., господарським судом міста Києва вказані вимоги правомірно не визнані зважаючи на те, що вказане податкове зобов`язання було нараховано податковим органом на об`єкти промисловості, які не обкладаються відповідним податком.

Зокрема, згідно пп. "є" пп. 266.2.2 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Згідно даних реєстру прав власності та результатів інвентаризації у власності ТОВ „Декорт" є:

- арочний склад відділу зовнішньої комплектації (літера "П");

- арочний склад ЗМТП (Літера "О");

- арочний склад ЗМТП (літера "Р");

- склад ВЗК (Літера "С");

- склад для зберігання тонкостінних труб (літера "Н");

- споруда електроцеху (літера "Д")

- склад формовочних матеріалів (літера "А");

- побутові приміщення Цеху №3 (літера "В");

- автомайстерні (літера "М");

- малярний і гальванічний відділ (літера "Л");

- споруда збірно-розбірна "Модуль"(літера "Б");

- споруда цеху (літера "Т");

- споруда столярного цеху (літера "Ю");

- контора контейнерної дільниці (літера "Р") (вул. Набережно-Лугова, 2).

Таким чином, оскільки усі наведені об`єкти є об`єктами промисловості, то вони не є об`єктами оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно листа ГУ ДФС України у м. Києві за вих. № 17671/7/26-15-07-02-23 від 19.02.2019 року, до якого додано довідку про розрахунки з бюджетом платника податків у ТОВ „Декорт" станом на 01.01.2019 року, відсутній податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та з земельного податку з юридичних осіб.

За таких обставин, суд обґрунтованим є висновок суду щодо відмови у визнанні заявлених кредитором вимог в розмірі 138 404,33 грн.

З огляду на наведене, розглянувши заяву ГУ ДФС України у м. Києві з кредиторськими вимогами до боржника на суму 3 558 677 грн. 88 коп., дослідивши матеріали справи та оцінивши додані до заяви докази, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволенні заявлених кредитором вимог загальному розмірі 3 686 грн. 17 коп., які підлягають погашенню в наступній черговості: на суму 115,78 грн. в другу чергу, на суму 3 053,39 грн. в третю чергу та на суму 517,00 грн. у шосту чергу. В іншій частині вимог судом правомірно відмовлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржувану ухвалу прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування ухвали місцевого господарського суду в частині відхилення кредиторських вимог Головного управління ДФС у м. Києві не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року у справі № 910/13080/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2019 року у справі №910/13080/16 в частині відхилення кредиторських вимог Головного управління ДФС у м. Києві залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 10.09.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді М.Л. Доманська

С.В. Сотніков