ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2129/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03062, м. Київ, пр-т. Перемоги, 65)
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8)
про стягнення 58.374,98грн.
без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 АТ "СГ "ТАС" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до АТ "СК "Мега-Гарант", в якій просить суд стягнути з останнього суму загального боргу з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 58.374,98грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо відшкодування збитків в порядку регресу. В якості правових підстав позову вказує на норми статей 625, 993, 998, 1166, 1187 ЦК України, статтю 27 Закону України "Про страхування", статті 22, 29, 34, 36, 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.08.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №922/2129/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

21.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №20194), в якому зазначає, що позивачем не надано заяви ОСОБА_1 щодо переуступки АТ "СГ "ТАС" права вимоги як то передбачено пунктом 22.11. Договору добровільного комплексного страхування транспортних засобів. Тому АТ "СК "Мега-Гарант" не має правових підстав визнавати право вимоги позивача.

02.09.2019 від позивача надійшли заперечення на відзив (вх. №20893), в яких зазначає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також надав заява страхувальника ОСОБА_1 щодо переуступки АТ "СГ "ТАС" права вимоги.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між ПрАТ "СГ "ТАС" (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 03.05.2018 №FO-00090121, а також було підписано страховий поліс №АМ/7209676, відповідно до яких було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу FIAT SEDICI, номер кузову НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Строк дії договору з 03.05.2018 по 02.05.2019.

06.12.2018 о 07 год. 50 хв. в м. Харкові по вул. Гацева поблизу буд. 1, водій ОСОБА_2 керував автомобілем автомобілем ВАЗ 21122, р.н. НОМЕР_3 , ри зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового та зустрічного роз`їзду та скоїв зіткнення з автомобілем, FIAT SEDICI, р.н. НОМЕР_2 , який рухався назустріч, під керуванням ОСОБА_1 При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки, що підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №188986.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2019 у справі №640/23772/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого статтею 124 КпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00грн.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ( ОСОБА_2 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ 21122, державний номер НОМЕР_3 була застрахована у АТ "СК "Мега-Гарант" за полісом серії АМ №5253962.

Власник автомобіля марки FIAT SEDICI, державний номер НОМЕР_2 звернувся до позивача із заявою про настання події, в якій просив виплатити суму страхового відшкодування за Договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 03.05.2018 №FO-00090121.

26.12.2018 позивачем було складено Страховий акт №359778/42/2018 та розрахунок суми страхового відшкодування, згідно якого виплата страхового відшкодування складає 51.154,29грн.

Відповідно до зазначеного вище страхового акту позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 51.154,29грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.12.2018 №116185.

04.01.2019 з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування за вих. №Г0401/99. Вимогу відповідачем було отримано 11.01.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зважаючи на те, що відповідачем не було виплачене страхове відшкодування, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача АТ "СГ "ТАС" перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (водія транспортного засобу ВАЗ 21122, державний номер НОМЕР_3 ) як страхувальника, на момент ДТП була застрахована АТ "СК "Мега-Гарант" за полісом серії АМ №5253962.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач АТ "СК "Мега-Гарант".

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Враховуючи положення вищевказаних правових норм, господарський суд дійшов висновку, що факт події, вина та заподіяння шкоди підтверджено судовими рішеннями, розмір заподіяної і відшкодованої шкоди підтверджений страховим актом і платіжним дорученням, своєчасне звернення - заявою про сплату страхового відшкодування з відміткою про одержання відповідачем.

Всупереч вимог статей 13, 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) доказів на спростування наведеного відповідачем не надано. Заперечення останнього, викладені у відзиві на позов, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо цього питання в постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до статті 512 ЦК України відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах, тому перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом).

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 51.154,29грн.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені в розмірі 5.420,95грн., 3 % річних в розмірі 458,29грн. та інфляційних втрат в сумі 1.341,45грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана норма визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідносини, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням і зважаючи на таку юридичну природу, на них також поширюється дія положень частини другої статті 625 ЦК України.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Перевіривши наданий розрахунок пені, 3% річних ті інфляційних втрат, суд зазначає, що позивачем безпідставно проводилось відповідні нарахування з 04.03.2019. Оскільки з урахуванням положень пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" та статті 253 ЦК України (перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок) початком для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Так, заява позивача про виплату страхового відшкодування від 04.01.2019 вих. №Г0401/99 буда отримана відповідачем 11.01.2019, відтак виплата страхового відшкодування в сумі 51.154,29грн. мала бути здійснена відповідачем до 11.04.2019 включно.

Суд, здійснивши перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 12.04.2019 по 20.06.2019 (в межах визначеного позивачем періоду часу) зазначає, що їх розмір становить 3.453,26грн., 294,31грн. та 613,07грн. відповідно. Саме така сума пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині пеня (1.967,69грн.), 3% річних (163,98грн.) та інфляційні втрати (728,38грн.) нараховані безпідставно.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.826,88грн. покладаються на відповідача, в іншій частині 94,12грн. залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03062, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 65, ) суму страхового відшкодування в розмірі 51.154,29грн., пеню в розмірі 3.453,26грн., 3% річних у сумі 294,31грн., інфляційні втрати в розмірі 613,07грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.826,88грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "11" вересня 2019 р.

Суддя О.В. Бринцев

/справа №922/2129/19/