УХВАЛА

м. Київ

09.09.2019Справа № 910/11518/19
Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В., розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Будком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Гарден Груп»

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Будком» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Гарден Груп» про стягнення заборгованості.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд відзначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до положень Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22 реквізит платіжного доручення "Проведено банком" засвідчується підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Натомість, не зважаючи на зазначення інформації щодо наявності квитанції про сплату судового збору у додатках, доказів сплати судового збору до позовної заяви надано не було.

Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, судом здійснено перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за допомогою реєстру підтверджень оплат із Державної казначейської служби України у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", однак за результатами пошуку не знайдено підтвердження оплати судового збору.

Крім того, частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору №7 від 06.09.2017 розрахувався за поставлений товар частково.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих (в розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України) доказів на підтвердження власних доводів, зокрема первинних доказів, якими б підтверджувалася загальна сума оплаченого відповідачем товару (банківські виписки, платіжні доручення тощо).

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Варто зазначити, що пунктом 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 53 813, 98 грн., суму пені за порушення строків оплати в розмірі 27 437,58 грн., 3% річних - 5 003,29 грн., сума інфляційних збитків 20 583,52 грн., зазначаючи, що всього підлягає стягненню 106 838,48 грн.

З приводу вищенаведеного суд зазначає, що сума усіх заявлених до стягнення позивачем вимог у позовній заяві становить 106 838, 37 грн.

Відтак ціна позову у розмірі 106 838,48 грн., не може вважатися обґрунтованою, оскільки зі змісту позовної заяви неможливо встановити правову природу її виникнення.

З урахуванням викладеного, доданий до позовної заяви розрахунок позовних вимог не може бути прийнятий судом в якості обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, в розумінні приписів пункту 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний розрахунок містить арифметичні суперечності, які є очевидними ще до моменту відкриття провадження у справі та її розгляду по суті.

Частинами 1, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків у визначений судом спосіб.

Керуючись ст. ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Будком».

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків, який становить десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом надання:

- доказів оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі;

- доказів на підтвердження фактично сплачених коштів відповідачем за поставлений позивачем товар (банківські виписки, платіжні доручення тощо);

- уточнення щодо ціни позову;

- прохальної частини позовної заяви, з наданням арифметично вірного розрахунку кожної окремої позовної вимоги, обчисленої з урахуванням приписів законодавства та умов договору, укладеного між сторонами.

4. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, відповідно до приписів статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Приходько