номер провадження справи 33/77/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.09.2019 Справа № 908/981/19
м.Запоріжжя Запорізької області
Суддя Мірошниченко М.В.
Без виклику сторін
06.09.2019 в господарський суд Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю Елен Декор, м. Київ (позивача) надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №908/981/19, в якій позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Елен Декор понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Заява мотивована тим, що в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України до початку судових дебатів, позивачем подано суду заяву про намір стягнення витрат на правничу допомогу та подання доказів на понесення таких витрат. Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № С058-ЗП, укладеного між ТОВ Елен Декор та Адвокатським об`єднанням «Право Гарант» 16.07.2019, адвокатом, яка працює в адвокатському обєднанні «Право Гарант», надано ТОВ Елен Декор правничу допомогу щодо надання додаткових пояснень у справі № 908/981/19 та забезпечення участі адвоката у судових засіданнях 06.08.2019 та 03.09.2019. Вартість наданої правничої допомоги склала 4500,00 грн. та оплачена ТОВ Елен Декор у повному обсязі. Посилаючись на вищевикладене та приписи ст.ст. 16, 123, 126, 129, 252 ГПК України, позивач просить заяву задовольнити.
Оскільки питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу не стосується суті спору, господарський суд вважає за можливе розглянути це питання без виклику сторін.
Дослідивши матеріали та обставини справи, суд вважає, що заява позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №908/981/19 в розмірі 4500,00 грн., підлягає задоволенню.
Матеріали справи свідчать, що рішенням господарського суду Запорізької області від 03.09.2019 у справі № 908/981/19 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Елен Декор суму 240539 грн. 04 коп. основного боргу, суму 5817 грн. 54 коп. втрат від інфляції, суму 2293 грн. 36 коп. 3% річних та суму 3729 грн. 75 коп. витрат зі сплати судового збору.
Приписами пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини 1, 2 ч. 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (п. 4 ст. 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України, законодавцем надано суду право за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку частини 5 статті 126 ГПК України.
Разом з тим, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що визначено частиною 6 статті 126 ГПК України.
Положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Зі змісту ст. і ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 ГПК України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.
Судом встановлено, що позивачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме: - позивачем здійснено звернення до суду із заявою про розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів; - докази понесення витрат пов`язаних із розглядом справи позивачем подані в межах строку, тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
В підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн., позивачем додано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги № С058-ЗП від 16.07.2019, копію акту прийому-передачі виконаних робіт № С058-ЗП/106 від 02.08.2019 на суму 1500,00 грн., копію акту прийому-передачі виконаних робіт № С058-ЗП/107 від 06.08.2019 на суму 1500,00 грн., копію акту прийому-передачі виконаних робіт № С058-ЗП/130 від 03.09.2019 на суму 1500,00 грн., рахунки на оплату робіт. Також, надані платіжні доручення: №1113 від 14.08.2019 на суму 1500,00 грн., № 1114 від 14.08.2019 на суму 1500,00 грн., № 1149 від 04.09.2019 на суму 1500,00 грн., що підтверджують понесення (оплату) позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Детальний опис робіт (наданих послуг) викладений в актах прийому-передачі виконаних робіт: № С058-ЗП/130 від 03.09.2019, № С058-ЗП/107 від 06.08.2019, № С058-ЗП/130 від 03.09.2019.
Суд приймає до уваги та враховує, що договір про надання правової допомоги № С058-ЗП від 16.07.2019 укладено між ТОВ Елен Декор та Адвокатським об`єднанням «Право Гарант» після відкриття провадження у даній справі, тому у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат поданому суду 20.05.2019, витрати на надання правничої допомоги позивачем не враховані.
Відтак, з огляду на наведене вище суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем, у відповідності до вимог ст. 74 ГПК України, доведено надання йому адвокатом вказаних послуг при розгляді господарським судом Запорізької області справи №908/981/19.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю Елен Декор, м. Київ задовольнити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано "12" вересня 2019.

Суддя М.В. Мірошниченко