ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2019 року м.Дніпро Справа № 904/410/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєда І.М., Антоніка С.Г.

секретар судового засідання: Грачов А.С.

представники сторін:

від позивача: Гоцко Р. В., довіреність №196-02/19 від 28.12.2018 р., адвокат;

від відповідача: Жерьобкін О. М., довіреність №б/н від 08.04.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 року, ухвалене суддею Соловйовою А.Є., повний текст якого складений 05.06.2019, у справі № 904/410/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ

до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, смт. Вишневе, П`ятихатський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в сумі 1 167 166,20 грн за біржовим договором поставки зерна врожаю 2018 року № 410 Ф від 28.03.2018,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 167 166,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов біржового договору поставки зерна врожаю 2018 року № 410 Ф від 28.03.2018 (остаточний розрахунок), в частині повернення грошових коштів покупцю за недопоставлений товар.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 року у справі №904/410/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" 583 583,10 грн штрафних санкцій, 17 507,49 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині зменшення штрафних санкцій на 50%, що становить суму 583 583,10 грн., Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невірний висновок суду першої інстанції про необхідність доведення позивачем спричинення йому збитків неналежним виконанням відповідачем зобов`язання, що прямо суперечить ст.550 ЦК України, просить рішення господарського суду скасувати у відмовленій частині, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання суду на зменшення позовних вимог з підстав тяжкого фінансового стану, як на підставу для часткової відмови позовних вимог, є безпідставними, оскільки фактично суд своїм рішенням вносить зміни до умов додаткової угоди від 09.11.2018 № 6.

Також, навіть якщо припустити саму можливість суду такого зменшення, незважаючи на заборону чинного законодавства у судовому порядку вносити зміни до умов додаткової угоди від 09.11.2018 № 6, висновки суду першої інстанцій зроблені з порушенням приписів ст. 86 ГПК України, без посилання на конкретні докази, адже відповідачем не надано, і, відповідно, судом не досліджувалися ні баланс підприємства, ні звіти про фінансові результати його діяльності, тоді як інформація Державної служби з питань праці про заборгованість із заробітної плати та інші справи в господарському суді Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з Відповідача, не можуть однозначно засвідчувати такі обставини.

Відповідач, Ерастівська дослідна станція Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив про відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Звертає увагу на те, що господарським судом встановлено, що Ерастівська дослідна станція Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України має заборгованість із заробітної плати в сумі 1 018 300,00 грн, причиною якої є тяжкий фінансовий стан підприємства, пов`язаний із сезонністю робіт (а.с.149, т.1). Крім того, суд правильно врахував, що порушення з боку відповідача не завдало збитків позивачу (іншого позивачем суду не доведено), відповідачем здійснено поставку пшениці в обсязі та на суму, що перевищує здійснену позивачем передплату, а відтак, суд дійшов правильного висновку, що обставини, на які посилається відповідач, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Тяжкий фінансовий стан Ерастівської ДС ДУ Інституту зернових культур НААН України також підтверджується Звітами про фінансові результати (Звіти про сукупний дохід) за 2018 рік та за І квартал 2019 року, які подано разом із відзивом на апеляційну скаргу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.07.2019 (колегія суддів: Іванов О.Г. (доповідач, головуючий), Подобєд І.М., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 у справі №904/410/19; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 04.09.2019.

В судовому засіданні 04.09.2019 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

28.03.2018 між Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (далі - покупець, покупець) та Ерастівською дослідною станцією ДУ Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (далі - відповідач, постачальник) укладений біржовий договір поставки зерна врожаю 2018 року № 410Ф (далі - Біржовий договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник у визначений сторонами строк передає покупцеві у власність зерно пшениці м`якої 3 класу (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його (а.с.12-19, т.1).

За умовами п. 2.1. Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю зерно пшениці м`якої 3 класу у кількості 1 500,00 тон, яке буде вирощене та зібране в 2018 році на земельній ділянці/ділянках сільськогосподарського призначення постачальника загальною посівною площею 864 га.

Згідно з п. 2.2. Договору постачальник зобов`язаний поставити товар для зберігання на зерновий склад, вказаний в п. 2.2. договору, в кількості 1 500,00 тон в строк до 01 жовтня 2018 року включно.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що покупець зобов`язується протягом 5 робочих днів з моменту набрання чинності договором застави, передбаченим п. 2.5 Договору, але в будь-якому разі після набрання чинності договором страхування та надання акту огляду сільськогосподарських культур до договору страхування, перерахувати кошти (попередню оплату) на поточний рахунок постачальника в розмірі 4 485 000,00 грн, в тому числі ПДВ, що складає 65 % від загальної базової ціни договору, передбаченої у п. 5.2 цього договору, за вирахуванням суми, передбаченої у п.п. 5.3.1 цього договору.

У відповідності до п.п. 5.3.1. договору покупець із суми попередньої оплати, передбаченої п. 5.3 цього Договору утримує 370 430,97 грн без ПДВ, для сплати страхового платежу, який сплачується протягом 5 банківських днів після отримання від страхової компанії акту огляду сільськогосподарських культур до договору страхування.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та/або законодавством України.

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що у разі здійснення Постачальником поставки товару на суму попередньої оплати, передбаченої п. 5.3. Договору, однак, не здійснення Постачальником поставки товару в обсягах, передбачених п.п. 2.1.1 Договору, Постачальник зобов`язаний сплатити на користь Покупця штраф у розмірі 20% вартості непоставленого Товару, розрахованої від ціни, визначеної в довідці про ціни, що діяла на останній день поставки (п.п. 2.1.2 цього Договору).

Строк дії договору: з дати набуття чинності у відповідності до п. 11.3 договору до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 11.6. Договору).

На виконання п. 5.3 Договору ПАТ "Аграрний фонд" перерахувало на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 4 485 000,00 грн, про що свідчать виписки з рахунку №1.980 від 30.03.2018, 02.04.2018, 03.04.2018 (а.с.37-39, т.1).

21.09.2018 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Біржового договору (а.с.20-21, т.1), в пункті 2 якої вони узгодили, що постачальник передає покупцю у власність зерно врожаю 2018 року в кількості 230,000 тон загальною вартістю 1 299 219,40 грн з ПДВ.

Згідно з актом передавання-приймання зерна від 21.09.2018 до Біржового договору (а.с.32, т.1) покупець прийняв у власність пшеницю м`яку 3 класу врожаю 2018 року у кількості 230,000 тон по ціні 5 648,78 грн, в т.ч. ПДВ 941,46 грн за одну тонну, на загальну суму 1 299 219,40 грн, в т.ч. ПДВ - 216 536,57 грн згідно зі складською квитанцією на зерно №АЧ 484416 (416) від 21.09.2018 та аналізної картки № 48 від 21.09.2018.

Згідно з п. 1. додаткової угоди № 2 від 11.10.2018 до Біржового договору (а.с.22-23, т.1) сторони дійшли взаємної згоди внести до нього зміни, а саме: викласти пункт 7.3. Біржового договору в наступній редакції:

"7.3. У разі порушення строків виконання постачальником зобов`язання з поставки товару з нього стягується: пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, поставленого з порушення строку, передбаченого пп. 2.1.2 договору, розрахованої від ціни, визначеної в довідці про ціни, що діяли на останній день поставки (пп. 2.1.2. цього договору) за кожний день прострочення;

за поставку товару з порушенням строків поставки понад 24 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків вартості товару, поставленого з порушенням строку, передбаченого пп. 2.1.2. договору, розрахованої від ціни, визначеної в довідці про ціни, що діяли на останній день поставки (пп. 2.1.2. цього договору) за кожний день прострочення.

19.10.2018 сторони уклали додаткову угоду № 3 до Біржового договору (а.с.24-25, т.1), пунктом 1 якої передбачили, що постачальник передає покупцю у власність зерно врожаю 2018 року в кількості 142,340 тон загальною вартістю 796 514,71 грн з ПДВ.

Згідно з актом передавання-приймання зерна від 19.10.2018 до Біржового договору (а.с.33, т.1) покупець прийняв у власність пшеницю м`яку 3 класу врожаю 2018 року у кількості 142,340 тон по ціні 5 595,86 грн, в т.ч. ПДВ 932,64 грн за одну тонну, на загальну суму 796 514,71 грн, в т.ч. ПДВ - 132 752,45 грн згідно зі складською квитанцією на зерно №АЧ 485086 (586) від 19.10.2018 та аналізної картки № 79 від 19.10.2018.

23.10.2018 сторони уклали додаткову угоду № 4 до Біржового договору (а.с.26-27, т.1), в пункті 1 якої вони узгодили, що постачальник передає покупцю у власність зерно врожаю 2018 року в кількості 59,222 тони загальною вартістю 330 950,30 грн з ПДВ.

Згідно з актом передавання-приймання зерна від 23.10.2018 до Біржового договору (а.с.34, т.1) покупець прийняв у власність пшеницю м`яку 3 класу врожаю 2018 року у кількості 59,222 тони по ціні 5 588,30 грн, в т.ч. ПДВ 931,38 грн за одну тонну, на загальну суму 330 950,30 грн, в т.ч. ПДВ - 55 158,38 грн згідно зі складською квитанцією на зерно №АЧ 485094 (594) від 23.10.2018 та аналізної картки № 84 від 23.10.2018.

26.10.2018 сторони уклали додаткову угоду № 5 до Біржового договору (а.с.28-29, т.1), в пункті 1 якої вони узгодили, що постачальник передає покупцю у власність зерно врожаю 2018 року в кількості 56,640 тон загальною вартістю 316 200,16 грн з ПДВ.

Згідно з актом передавання-приймання зерна від 26.10.2018 до Біржового договору (а.с.35, т.1) покупець прийняв у власність пшеницю м`яку 3 класу врожаю 2018 року у кількості 56,640 тон по ціні 5 582,63 грн, в т.ч. ПДВ 930,44 грн за одну тонну, на загальну суму 316 200,16 грн, в т.ч. ПДВ - 52 700,03 грн згідно зі складською квитанцією на зерно №АЧ 485107 (607) від 26.10.2018 та аналізної картки № 86 від 26.10.2018.

09.11.2018 сторони уклали додаткову угоду № 6 до Біржового договору (а.с.30-31, т.1), в пункті 2 якої вони узгодили, що постачальник передає покупцю у власність зерно врожаю 2018 року в кількості 320,000 тон загальною вартістю 1 768 662,40 грн з ПДВ.

За умовами п. 3 додаткової угоди № 6 від 09.11.2018 до Біржового договору постачальник бере на себе зобов`язання в строк до 30 листопада 2018 року повернути грошові кошти покупцю шляхом перерахування їх на банківський рахунок покупця в сумі 1 167 166,20 грн. за недопоставлений товар відповідно до умов договору.

Згідно з актом передавання-приймання зерна від 09.11.2018 до Біржового договору (а.с.36, т.1) покупець прийняв у власність пшеницю м`яку 3 класу врожаю 2018 року у кількості 320,000 тон по ціні 5 527,07 грн, в т.ч. ПДВ 921,18 грн за одну тонну, на загальну суму 1 768 662,40 грн, в т.ч. ПДВ - 294 777,07 грн згідно зі складською квитанцією на зерно №АЦ693475 (1177) від 09.11.2018 та аналізної картки № 129 від 09.11.2018.

Отже, Ерастівська дослідна станція Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України договір виконала не в повному обсязі та здійснила часткову поставку зерна пшениці 3 класу в загальній кількості 808,202 тони.

В порядку досудового врегулювання спору ПАТ "Аграрний фонд" направило на адресу Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України вимогу вих. №02-08/3/2509 від 14.12.2018 (а.с.40, т.1), у якій вимагало погасити погоджену сторонами у Додатковій угоді № 6 від 09.11.2018 заборгованість, а саме перерахувати кошти у загальній сумі 1 167 166,20 грн.

Дана претензія отримана відповідачем 08.01.2019 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №464.

Несплата відповідачем погодженої сторонами заборгованості в розмірі 1 167 166,20 грн. і стала підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що здійснений позивачем розрахунок пені та штрафу відповідає умовам Біржового договору, обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 109 407,79 грн та штрафу в сумі 1 084 305,38 грн є обґрунтованими. В той же час, з метою дотримання балансу інтересів сторін, суд визнав за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій на 50% від заявленої до стягнення суми (1 167 166,20 грн), що становить 583 583,10 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що Ерастівська дослідна станція Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України договір виконала не в повному обсязі та здійснила часткову поставку зерна пшениці 3 класу в загальній кількості 808,202 тони.

Статтею 6 та 627 ЦК України передбачено право сторін укласти договір який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право відступити в договорі від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано пре це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6 та 627 Цивільного кодексу України вказано, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Так, п. 7.3 біржового договору поставки зерна врожаю 2018 року від 28 березня 2018 року № 410Ф (з урахування редакції додаткової угоди від 11.10.2018 №2) та п.7.4 Договору визначено, що у разі порушення строків виконання Постачальником зобов`язання з поставки Товару з нього стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості Товару поставленого з порушенням строку, та штраф.

У спірних правовідносинах неустойка у вигляді пені та штрафу фактично забезпечує зустрічне виконання відповідачем зобов`язання по поставці товару у встановлений договором строк, яке відповідачем належним чином не виконане.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2016 №923/1559/15.

Враховуючи, що поставку товару Ерастівська дослідна станція Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України частково здійснила з порушенням строків поставки та не здійснила поставку товару в обсягах, передбачених п.п. 2.1.1 Договору, то при здійсненні остаточного розрахунку визначеного у додатковій угоді від 09.11.2018 № 6 до Біржового договору поставки зерна врожаю 2018 року від 28 березня 2018 року № 410Ф сторони відповідно до принципу свободи договору погодили застосування штрафних санкцій, які передбачені пунктами 7.3 та 7.4 Договору.

Сторони добровільно за взаємною згодою визначили розмір заборгованості Відповідача у сумі 1 167 166,20 грн., яка складається із розміру заборгованості зі сплати штрафних санкцій у сумі 1 193 713,17 грн. (109 407,79 грн. пеня + 1 084 305,38 грн. штраф) зменшеної на 26 546,97 грн., а саме на різницю між вартістю всього поставленого Відповідачем товару (4 511 546,97 грн.) та сумою попередньої оплати, яка була перерахована Відповідачу (4 485 000,00 грн.) (4 511 546,97 грн. - 4 485 000,00 грн.)).

Так, відповідно до п. 3 додаткової угоди № 6 від 09.11.2018 до Біржового договору постачальник бере на себе зобов`язання в строк до 30 листопада 2018 року повернути грошові кошти покупцю шляхом перерахування їх на банківський рахунок покупця в сумі 1 167 166,20 грн. за недопоставлений товар відповідно до умов договору.

Отже, зобов`язання Відповідача повернути грошові кошти покупцю в сумі 1 167 166,20 грн. це договірна заборгованість, передбачена п. 3 додаткової угоди № 6 від 09.11.2018 до Біржового договору.

Доказів розірвання додаткової угоди № 6 від 09.11.2018 до Біржового договору, або визнання її недійсною, відповідачем не надано.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів погашення заборгованості в сумі 1 167 166,20 грн. Відповідачем до суду не надано.

Доводи Позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами Відповідачем не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк встановлений договором, або законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" заборгованості у розмірі 1 167 166,20 грн. за недопоставлений товар відповідно до умов договору є обґрунтованими, доведеними, заснованими на договорі й законі та є такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, ігноруючи приписи статті 6 та 627 ЦК України, відповідно до яких договір є обов`язковим для виконання сторонами, господарським судом першої інстанції, під час прийняття оскарженого рішення фактично змінені умови Договору та домовленість, яку досягли сторони, чим порушено статтю 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки винесено рішення не у відповідності до норм матеріального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, за відсутності згоди сторін, внесення змін до договору є можливим за умови наявності та доведеності позивачем обставин та підстав, визначених ст. 651 Цивільного кодексу України, або у інших випадках, прямо передбачених договором або законом.

Водночас, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання суду на зменшення позовних вимог з підстав тяжкого фінансового стану, як на підставу для часткової відмови позовних вимог, є безпідставними, оскільки фактично суд своїм рішенням вносить зміни до умов додаткової угоди від 09.11.2018 №6.

Отже, в порушення статті 651 ЦК України в оскаржуваному рішенні проігноровані дані факти та помилково зроблено висновок про можливість зменшення суми заборгованості за додатковою угодою від 09.11.2018 № 6.

Таким чином, суд невірно визначився з предметом позову, визначивши його як стягнення штрафних санкцій, в той час, як позивач просив стягнути договірну заборгованість.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги, що, незважаючи на заборону чинного законодавства у судовому порядку вносити зміни до умов додаткової угоди від 09.11.2018 № 6, висновки суду першої інстанцій про зменшення штрафних санкцій зроблені з порушенням приписів ст. 86 ГПК України, без посилання на конкретні докази, адже відповідачем не надано і, відповідно, судом не досліджувалися ні баланс підприємства, ні звіти про фінансові результати його діяльності, тоді як інформація Державної служби з питань праці про заборгованість із заробітної плати та інші справи в господарському суді Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з Відповідача, не можуть однозначно засвідчувати такі обставини.

Подані Відповідачем разом із відзивом на апеляційну скаргу звіти про фінансові результати (звіти про сукупний дохід) за 2018 рік та за І квартал 2019 року, колегією суддів не приймаються, оскільки останні подані з порушенням встановленого законом строку, а відповідач в порушення ч. 8 ст. 80 ГПК України не обґрунтував неможливість їх подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього.

Отже, судом першої інстанції не проаналізовано ступінь виконання Відповідачем зобов`язання, його майновий стан та, відповідно, дана необ`єктивна оцінка тому, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін та поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити позовні вимоги.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, у зв`язку з чим з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 26 261,24 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м.Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 у справі №904/410/19 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 у справі №904/410/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ до Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, смт. Вишневе, П`ятихатський район, Дніпропетровська область про стягнення заборгованості в сумі 1 167 166,20 грн за біржовим договором поставки зерна врожаю 2018 року № 410 Ф від 28.03.2018 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, смт. Вишневе, П`ятихатський район, Дніпропетровська область на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ заборгованість у розмірі 1 167 166,20 грн., 17 507,49 грн. судового збору.

Стягнути з Ерастівської дослідної станції Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, смт. Вишневе, П`ятихатський район, Дніпропетровська область на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ 26 261,24 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.09.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд

Суддя С.Г. Антонік