ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р. Справа№ 910/16781/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року ( дата підписання повного тексту 23.04.2019 року)

у справі № 910/16781/18 (суддя: Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АП МАРІН"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 63 160,70 грн,

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АП МАРІН" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 82 864,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з вини відповідача було пошкоджено вагон позивача, у зв`язку з чим останній зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 63 160,70 грн.

Господарський суд міста Києва задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АП МАРІН" своїм рішенням від 18.02.2019 року (повний текст складено 23.04.2019 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України.

Також, скаржник зазначив, що судом першої інстанції не було встановлено, що саме відповідач був винний у виникненні несправності колісної пари вагону. Доказів, що підтверджують вину відповідача саме у виникненні деформації лабіринтового кільця та лабіринту корпусу букси немає.

Крім того, скаржник зазначив, що позивачем не доведена наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача, поломкою вагону та його ремонтом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2019 року справу № 910/16781/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Смірнова Л.Г., Дідиченко М.А.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року у справі №910/16781/18 залишив без руху своєю ухвалою від 10.06.2019 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому розмірі згідно з чинним законодавством та клопотання про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року у справі №910/16781/18, оскільки повний текст оскаржуваного рішення апелянт отримав лише 06.05.2019 року.

Таким чином, суд, розглянувши клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги підлягає задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року у справі № 910/16781/18 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. своєю ухвалою від 19.07.2019 року.

01.08.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача до суду надійшов відзив на апеляційного скаргу, відповідно до якого, позивач просив залишити апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що вина відповідача була встановлена в доданих позивачем до матеріалів справи, які не заперечуються в апеляційній скарзі і апелянтом, зокрема 20.11.2017 року було складено План розслідування причин нагріву або руйнування буксового вузла колісних пар вантажних вагонів ВЧДР Жмеринка ПЗз, яким було встановлено причини пошкодження та винний структурний підрозділ відповідача ВЧДЕР Одеса-Застав - 1, про що також було зазначено в акті №001 від 20.03.2018 року про пошкодження вагону форми ВУ25-М.

19.08.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких відповідача, зокрема, зазначав, що позивачем не було надано до суду даних, скільки коштів він міг би отримати використовуючи спірний вагон. Не підтверджено, що протягом періоду ремонту вагону у позивача були замовлення на перевезення вантажів, які він не виконав через те, що вагон був на ремонті.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "АП МАРІН" є власником вагона № 95353520, випуску 29.03.2017 року, який використовується для перевезення вантажів і отримання прибутку.

07.11.2017 року на станції Жмеринка вагон № 95353520, що прибув із поїздом № 20-330, був відчеплений у зв`язку з несправністю (зсув буксувального вузла код 151).

07.11.2017 року складено повідомлення № 207 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона.

20.11.2017 року структурним підрозділом відповідача (ВЧДР Жмеринка ПЗз) складено План розслідування причин нагріву або руйнування буксового вузла колісних пар вантажних вагонів, яким встановлено, що причиною руйнування лабіринтного кільця стало пошкодження корпусу букси динамічним ударом, та як наслідок спричинило деформацію лабіринтного кільця та лабіринту корпусу букси. Винною особою є структурний підрозділ публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ВЧДЕР Одеса-Застав-1, про що також зазначено в акті № 001 від 20.03.2018 року про пошкодження вагона (форма ВУ25-М) (наявні в матеріалах справи).

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що судом першої інстанції не було встановлено, що саме відповідач був винний у виникненні несправності колісної пари вагону. Доказів, що підтверджують вину відповідача саме у виникненні деформації лабіринтового кільця та лабіринту корпусу букси немає.

Відповідно до повідомлення № 3868 (форма ВУ- 36М) вагон № 95353520 прийнято після ремонту 23.03.2018 року .

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, в результаті пошкодження позивач не міг використовувати вагон протягом 137 днів: з 07.11.2017 року по 23.03.2018 року.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України (Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457). Перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах (п. 17 Статут залізниць України).

Вагон № 95353520 є вантажем, у зв`язку з чим відносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними відносинами, права і обов`язки за якими є характерними для договору перевезення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України одним із обов`язків перевізника є обов`язок доставити вантаж у пункт призначення.

Згідно ст. 924 Цивільного кодексу України, пошкодження вантажу є обставиною, за яку відповідає перевізник

Одним із правових наслідків порушення цього обов`язку є обов`язок понесення збитків (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, в період з 07.11.2017 року по 23.03.2018 року обсяг наданих послуг позивача з перевезення вантажів залізничними вагонами склав без ПДВ 77938711,85 грн, ПДВ 20% - 15587742,37 грн.

Обсяг отриманих послуг за період 07.11.2017-23.03.2018 року - 59053663,88 грн без ПДВ.

Ця сума складається з: отриманих від постачальників послуг з надання транспортно-експедиторських послуг - 55120629,16 грн, нарахованої амортизації на 300 вагонів на підставі амортизаційної відомості - 3290496,71 грн, витрат на відрядження - 10792,60 грн, нарахованої заробітної плати на підставі відомості нарахування з/п - 624549,02 грн, послуг зв`язку, поштових витрат - 7196,39 грн.

В загальному сума витрат на обслуговування вагонів становить: 55120629,16 грн + 3290496,71 грн + 10792,60 грн + 624549,02 грн + 7196,39 грн = 59053663,88 грн.

Сума чистого прибутку від діяльності 299 вагонів становить: 77938711,85 грн - 59053663,88 грн = 18885047,97 грн (без ПДВ)

Чистий дохід від роботи одного справного вагона становить: 18885047,97 грн : 299 вагонів = 63160,70 грн.

Колегія суддів перевіривши розрахунок упущеної вигоди (збитків), погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення упущеної вигоди у розмірі 63160,70 грн.

Разом з цим, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що позивачем не доведена наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача, поломкою вагону та його ремонтом, оскільки, як було встановлено вище вагон було пошкоджено скаржником, і саме в результаті цього пошкодження, використання вагону було неможливо, тобто позивач не мав змоги отримати відповідну вигоду з вини відповідача.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, з урахуванням положень ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції що позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

З огляду на викладе, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року у справі №910/16781/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/16781/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко