ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2566/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Броян А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 55 357 623 грн. 21 коп. за договором постачання природного газу від 15.12.2015 № 4371/16-БО-5/ПТ

Представники:

від позивача: Остапенко В.М., дов. № 14-201 від 17.05.2019, адвокат;

від відповідача: Лотанюк С.В., дов. № 36 від 08.01.2019, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість в сумі 55 357 623 грн. 21 коп., з яких: 35 402 334 грн. 61 коп. - основний борг, 6 495 831 грн. 83 коп. - пеня, 11 075 786 грн. 33 коп. - інфляційні втрати, 2 383 670 грн. 44 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору постачання природного газу від 15.12.2015 № 4371/16-БО-5/ПТ.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за спірним договором в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 16.07.2019.

04.07.2019 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому не визнає позовні вимоги, оскільки, враховуючи норми Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" і укладений між сторонами договір від 02.11.2018 № 176/3/1730-РЗ, спірна заборгованість є реструктуризованою, у зв`язку із чим на неї не нараховуються неустойка, проценти річних та інфляційні. Відповідач зазначає, що грошові зобовязання за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 02.11.2018 № 176/3/1730-РЗ виконуються своєчасно та в повному обсязі. Відповідач вважає, що частина 1 статті 7 Закону є нормою прямої дії, застосування якої не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім виконання боржником умов договору про реструктуризацію заборгованості. У звязку з цим відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У підготовчому засіданні 16.07.2019 оголошено перерву до 06.08.2019.

24.07.2019 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій він зазначає, що зміни порядку та строків проведення розрахунків вступили в силу лише з моменту укладення договору про реструктуризації №176/3/1730-РЗ від 02.11.2018. Предметом позовних вимог, у той же час, є стягнення нарахувань, здійснених станом на 04.06.2018. Таким чином, станом на дату нарахувань діяли договірні відносини у редакції договору постачання природного газу від 15.12.2015 № 4371/16-БО-5/ПТ. Оскільки заборгованість за договором від 15.12.2015 № 4371/16-БО-5/ПТ набула статусу реструктуризованої лише 02.11.2018, позивачем законно здійснені нарахування пені, 3% річних та інфляційних на заборгованість до моменту її реструктуризації.

Ухвалою господарського суду від 06.08.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11.09.2019.

13.08.2019 відповідач подав до суду заперечення, в яких зазначає, що згідно ч. 1 ст. 7 Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються. Крім того, позивач звернувся з позовом після набуття чинності Законом, а тому заборона на нарахування пені, процентів річних та інфляційних розповсюджується на спірні правовідносини.

11.09.2019 відповідач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів своєчасного та повного виконання договору реструктуризації.

Представники сторін у підготовчому засіданні 11.09.2019 подали письмову згоду про закриття підготовчого провадження та початок розгляду справи по суті.

У зв`язку з тим, що у сторін відсутні додаткові письмові пояснення, заперечення та докази, суд в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України оголосив про закриття підготовчого засідання та розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 11.09.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке надалі перейменоване в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (споживач) укладено договір постачання природного газу № 4371/16-БО-5/ПТ (далі договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити цей газ, на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 31.12.2015, газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.

Згідно з п. 2.1. договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 28.03.2016, постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 газ обсягом до 6 700,000 тис. куб.м, а з 01.04.2016 по 30.04.2016 газ обсягом до 474,00 тис. куб.м.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу.

За п. 3.5. договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 28.03.2016, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, споживач зобовязується надати постачальнику:

- завірену копію акту наданих послуг з розподілу/транспортування природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором ГРМ/ГТС; до копії акту споживач за підписом уповноваженої особи надає інформацію стосовно детальної розбивки кількості газу, зазначеної в акті, за категоріями ( у т.ч. за цим договором);

- підписані та скріплені печатками споживача два примірника акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до п. 3.6. договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 28.03.2016, постачальник не пізніше 8-го числа повертає споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акту приймання-передачі газу, постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта

У п. 5.2. договору визначено ціну за 1000 куб.м природного газу.

Додатковими угодами № 1 від 31.12.2015, № 2 від 29.01.2016, № 3 від 22.02.2016, № 4 від 28.03.2016 внесено зміни до п. 5.2. договору щодо ціни за 1000 куб.м газу.

Згідно з п. 6.1. договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 31.12.2015, оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За п. 7.2. договору споживач зобов"язаний своєчасно оплачувати поставлений природний газ в розмірі та порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі невиконання споживачем п. 6.1. договору він зобовязується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12 договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 28.03.2016).

Крім того, додатковою угодою № 4 від 28.03.2016, яка діє з 01.04.2016, сторони виклали п. 6.1. договору в редакції: "оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу".

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу протягом січня квітня 2016 природний газ на загальну суму 35 402 334 грн. 61 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 19 736 092 грн. 09 коп., від 29.02.2016 на суму 9 505 293 грн. 30 коп., від 31.03.2016 на суму 5 820 859 грн. 86 коп., від 30.04.2016 на суму 340 089 грн. 36 коп., які підписані сторонами без будь-яких зауважень (а.с. 30-33).

Позивач стверджує, що відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати отриманого газу у встановлений договором строк, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за природний газ, поставлений у січні - квітні 2016, у розмірі 35 402 334 грн. 61 коп., пені на підставі п. 8.2. договору за загальний період з 16.02.2016 по 25.11.2016 у розмірі 6 495 831 грн. 83 коп., а також, із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, 3% річних за загальний період з 16.02.2016 по 04.06.2018 у розмірі 2 383 670 грн. 44 коп. та інфляційних втрат за загальний період з березня 2016 по квітень 2018 у розмірі 11 075 786 грн. 33 коп.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору постачання природного газу, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. №1730-VIII (далі - Закон), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно зі ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, відповідно до ст. 2 вищенаведеного Закону.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, згідно статті 3 Закону.

Для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а це - зменшення, списання та/або реструктуризакція, необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 93 від 21.02.2017 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до п. 14 вказаного Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно з Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.10.2017 № 279 Про включення до Реєстру теплопостачальних організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання КПТМ "Криворіжтепломережа" внесено до Переліку суб`єктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. Обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно Закону визначено у сумі 550 892 198 грн. 08 коп. (а.с. 53).

02.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (кредитор) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (боржник) укладено договір № 176/3/1730-РЗ, відповідно до умов якого кредитор та боржник домовились про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової і електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016 та не погашена до 31.12.2016, згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 15.12.2015 № 4371/16-БО-5/ПТ шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.

Пунктом 3 договору про реструктуризацію визначено, що сума заборгованості, яка підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 договору, становить 35 402 334 грн. 61 коп., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.

Реструктуризація заборгованості боржника здійснюється за погодженням з Криворізькою міською радою, що діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та рішення про виконання зобовязань боржника рішення ХL сесії ХІІ скликання № 3162 від 24.10.2018 (п. 9 договору про реструктуризацію).

Згідно з п. 10 договору про реструктуризацію орган, що погоджує договір (гарант), гарантує виконання боржником зобовязань за договором на суму заборгованості, що підлягає реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої здійснюється за рахунок видатків державного бюджету).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками (за наявності) та погодження з гарантом і діє до 01.11.2023 (п. 21 договору про реструктуризацію).

Таким чином, підписавши в силу вимог Закону договір про реструктуризацію, сторони фактично тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону є нормою прямої дії.

Суд зазначає, що, уклавши договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, сторони фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними, внаслідок чого строк сплати відповідачем позивачу вартості поставленого природного газу є таким, що не настав, платіж не є простроченим, а відтак суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 35 402 334 грн. 61 коп.

Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає, що, враховуючи положення ч. 3 ст. 5 Закону, для застосування санкції у вигляді пені за прострочення оплати вартості поставленого природного газу та наслідків порушення грошового зобов`язання, встановлених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про реструктуризацію.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 914/51/18.

Враховуючи укладений між сторонами договір про реструктуризацію заборгованості та наявність імперативних норм ч. 3 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону, здійснені позивачем нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені на заборгованість, яка була реструктуризована згідно зазначеного договору, є безпідставними, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 6 495 831 грн. 83 коп. - пені, 11 075 786 грн. 33 коп. - інфляційних втрат, 2 383 670 грн. 44 коп. - 3% річних.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 13.09.2019

Суддя І.А. Рудь