ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2019 Справа № 917/586/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юа", Харківська область, Первомайський район, с.Троїцьке, вул. Гуторова, 7, ідент. код 32779854

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант", Полтавська область, Великобагачанський район, смт. Велика Багачка, вул. Європейська, 14, ідент. код 32478714

про стягнення 32537,25 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть спору: ТОВ "Агро-Юа" звернулось до суду з позовом про стягнення з ТОВ "ПАФ Гарант" 132537,25 грн. заборгованості, з яких: 100000 грн. - заборгованість з оплати виконаних сільськогосподарських робіт за договором на виконання сільськогосподарських робіт № 19/10 від 19.10.2018 року; 23642,23 грн. - пеня, 1970,18 грн. - 3% річних, 6924,84 грн. - інфляційні збитки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не здійснив оплату виконаних позивачем сільськогосподарських робіт.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2019 року даний позов був переданий на розгляд судді Іванко Л.А.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.04.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юа" залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №917/586/19; справу ухвалено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог у справі № 917/586/19, в якій ТОВ "Агро-Юа" просить стягнути з ТОВ "ПАФ Гарант" на його користь заборгованість з оплати фактично виконаних сільськогосподарських робіт за договором № 19/10 від 19.10.2018 року в розмірі 25612,41 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне виконаня грошових зобов"язань в розмірі 6924,84 грн.

Крім цього, позивач просить повернути 67,07 грн. переплаченої суми судового збору в зв"язку із зменшенням позовних вимог.

Відповідно п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та розглядає позовні вимоги в редакції даної заяви.

Відповідач подав клопотання (вих. № 207 від 31.05.2019р.) про розгляд справи за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант".

Ухвалою суду від 01.07.2019 року клопотання відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи судом відхилено.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи. Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

05.06.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5855), в якому відповідач в задоволенні позовних вимог просить відмовити, посилаючись на те, що на момент відкриття провадження у справі, зобов"язання щодо сплати договірної суми (Додаток № 1 Договору) виконано в повному обсязі, про що позивачем зазначено в позові та заяві про зменшення позовних вимог.

Зазначає, що в зв"язку з відсутністю належним чином оформленого акту приймання-передачі робіт, Договором, Додатком № 1 та рахунком-фактурою не встановлено дату оплати робіт, а отже, у позивача відсутні підстави для нарахування пені та інфляційних втрат.

Крім цього, на думку відповідача, позивачем безпідставно застосовано ст.534 Цивільного кодексу України; невірно проведено розрахунок інфляційних втрат, а також проведено подвійне нарахування пені одночасно на підставі п.4.2 Договору та ст.625 Цивільного кодексу України.

19.06.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№ 6371), в якій позивач наводить спростування заперечень відповідача та зазначає, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

19.10.2018 року між ТОВ "Агро-ЮА" (Виконавець) та ТОВ "ПАФ Гарант" (Замовник) укладено договір № 19/10 на виконання сільськогосподарських робіт (надалі-Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов"язання виконати сільськогосподарські роботи по збиранню сільськогосподарських культур комбайнами.

Згідно п.1.2 Договору Замовник зобов"язується прийняти виконані сільськогосподарські роботи та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим договором.

Види сільськогосподарських робіт, що підлягають виконанню за цим договором, їх обсяг (в гектарах), вартість та строки виконання сільськогосподарських робіт узгоджуються сторонами в Додатку №1, що є невід"ємною частиною цього договору (п.1.3 Договору).

В Додатку № 1 до договору на виконання сільськогосподарських робіт № 19/10 від 19.10.2018 року сторони досягли згоди щодо видів сільськогосподарських робіт, їх орієнтованого обсягу, вартості окремих видів сільськогосподарських робіт та їх загальної вартості, а також термінів виконання, а саме:

- роботи з прямого комбайнування кукурудзи - загальна площа - 257 Га, вартість виконання - 900 грн. за 1га площі.

Загальна вартість сільськогосподарських робіт з урахуванням ПДВ-20% складає 277560,00 грн.

В п.2.6 Договору визначено, що прийом-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, що надається Виконавцем Замовнику після кожних зібраних 300 га сільськогосподарських культур в день закінчення виконання робіт.

Згідно п.2.7 Договору Замовник зобов"язаний підписати акт прийому-передачі виконаних робіт на протязі трьох днів з моменту надання його Виконавцем або в цей же строк направити Виконавцю мотивовану відмову від підписання акту.

Згідно п.3.2 Договору Замовник зобов"язаний здійснювати оплату виконаних робіт поступово після кожних 300га прибраної площини на протязі трьох календарних днів із дня підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

В розділі 4 Договору сторони погодили відповідальність у разі невиконання або неналежного виконання зобов"язання за цим Договором. А саме, відповідно до п.4.2 Договору за прострочення оплати виконаних робіт Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення оплати.

В разі порушення строків виконання сільськогосподарських робіт, встановлених в Додатку № 1 до цього Договору, Виконавець сплачує Замовнику пеню за кожен календарний день прострочення виконання сільськогосподарських робіт у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від вартості ненаданих та /або несвоєчасно наданих послуг (п.4.3 Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до повного виконання сторонами зобов"язань за цим Договором (п.5.3 Договору).

Факт надання послуг позивачем відповідачу підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 16.11.2019 року (копія додається), згідно якого Виконавець передав, а Замовник прийняв роботи, що виконані за договором на виконання сільськогосподарських робіт № 19/10 від 19.10.2018 року, який підписано без зауважень сторонами та скріплено печатками.

Загальна вартість робіт за договором на виконання сільськогосподарських робіт № 19/10 від 19.10.2018 складає 277560,00 грн.

За даними позивача, роботи за Договором ним виконано в повному обсязі, проте відповідач прийняті на себе зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконав належним чином.

За даних обставин, позивач, посилаючись на прострочення відповідачем оплати виконаних ним сільськогосподарських робіт, заявив вимоги про стягнення 25612,41 грн. основного боргу та 6924,84 грн. - інфляційних, нарахованих за період листопад 2018 - березень 2019 (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов"язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором. Відповідач прийняті на себе зобов`язання за вищезазначеним Договором та приписи ст. 903 Цивільного кодексу України виконав неналежним чином.

Згідно наявного в матеріалах справи Акту прийомки-передачі виконаних робіт від 16.11.2018 року (копія додається), Виконавець передав, а Замовник прийняв наступні види та обсяги сільськогосподарських робіт: пряме комбайнування кукурудзи - загальна площа 257га. Вартість одиниці послуг складає 900 грн. без ПДВ. Загальна вартість послуг - 277560,00 грн. Даним Актом Замовник та Виконавець підтверджують, що по Договору на виконання сільськогосподарських робіт № 19/10 від 19.10.2018 зобов`язання виконані. Сторони не мають взаємних зауважень та претензій по виконаній роботі. Даний Акт є підставою для проведення розрахунків за надані послуги. Акт підписано тими ж уповноваженими особами, що і Договір, скріплено печатками. Правом вмотивованої відмови від підписання Акту, яке передбачено п. 2.7. Договору, відповідач не скористався і такої відмови позивачу не надавав. Даний факт не спростовується жодними доказами.

Згідно умов договору(п.3.2), оплату виконаних робіт Замовник зобов"язаний здійснити на протязі трьох календарних днів із дня підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, тобто, до 19.11.2018р. (включно).

Відповідачем взяті на себе зобов`язання виконані не були, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Із встановлених обставин справи вбачається, що заперечення відповідача є безпідставними і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судом не можуть бути взяті до уваги твердження відповідача щодо безпідставного застосування позивачем норм ст.534 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються втрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка: 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Так як кожної частини здійсненої відповідачем оплати не було достатньо для виконання грошового зобов`язання за Договором у повному обсязі, тому до відповідача правомірно було застосовано положення ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог позивача як кредитора у зобов`язанні з оплати робіт за Договором.

З наведених положень ст. 534 ЦК України не вбачається, що черговість погашення вимог кредитора залежить від призначення платежу, зазначеного відповідачем у платіжному дорученні. Проведення відповідачем як боржником неповної оплати зобов`язання за Договором надало позивачу застосувати передбачене ст. 534 ЦК України право погашення грошового зобов`язання у визначеній вказаною нормою черговості.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 25612,41 грн. суми основного боргу з оплати за виконані сільськогосподарські роботи за Договором підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дотриманням цієї норми, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 6924,84 грн. інфляційних.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

З урахуванням зазначеного, суд здійснив перерахунок розміру інфляційних нарахувань за період з листопада 2018 року по березень 2019 року та дійшов висновку, що позивач безпідставно нараховує інфляційні втрати на зобов`язання листопада 2018 року, а отже, - про часткове задоволення вказаних вимог позивача в сумі 4439,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, за результатами розгляду матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Судом враховано, що при розгляді справи позивач змінював ціну позову. Так, при зверненні до суду у позові позивач заявляв вимогу про стягнення 132537,25 грн. При цьому, до позову позивачем додане платіжне доручення № 183 від 09.04.2019 року про сплату судового збору в розмірі 1988,07 грн.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 32537,25 грн.

Виходячи з нової ціни позову, позивач мав сплатити 1921 грн. судового збору.

Отже, позивачем надлишково сплачено 67,07 грн. судового збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тобто, судовий збір у розмірі 67,07 грн., сплачений платіжним дорученням № 183 від 09.04.2019 року, підлягає поверненню позивачеві з Державного бюджету.

Статтею 130 ГПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням обставин справи, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 960,50 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи повернення позивачу судового збору в сумі 960,50 грн., судовий збір, який підлягає пропорційному розподілу за розгляд даної справи, становить 960,50 грн.

Таким чином, судовий збір, за розгляд справи частково покладається на відповідача в сумі 887,13 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФ Гарант" (Полтавська область, Великобагачанський район, смт. Велика Багачка, вул. Європейська, 14, ідент. код 32478714) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юа"(Харківська область, Первомайський район, с.Троїцьке, вул. Гуторова, 7, ідент. код 32779854) 25612,41 грн. основного боргу, 4439,00 грн. інфляційних, 887,13 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. У відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України, з пред`явленням даного рішення в органи Державної казначейської служби України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Юа" (Харківська область, Первомайський район, с.Троїцьке, вул. Гуторова, 7, ідент. код 32779854) з Державного бюджету України 1027,57 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 183 від 09.04.2019 року, яке знаходиться в матеріалах справи.

5. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

6. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2019 року

Суддя Іванко Л.А.