ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.07.2019р. Справа № 914/472/19
За участю представників сторін:
Заявник (позивача): не з`явився.
відповідача:не з`явився.
03 червня 2019 року на розгляд суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, зокрема, останній просить стягнути з відповідач 6700,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 04.06.2019 подану заяву прийнято та призначено до розгляду на 13.06.2019. В судовому засідання розгляд заяви було відкладено на 01.07.2019.
В судове засідання 01.07.2019 р. представник заявника не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви судом, причин неприбуття в судове засідання не повідомив.
В судове засідання 01.07.2019 р. представник відповідача не з`явився, причин неприбуття не повідомив, хоч був належним чином та завчасно повідомлений про час, місце та дату розгляду заяви.
З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, суд зазначає, що сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Відповідно до частини 4 статті 244 ГПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд розглянувши подану заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначає про таке.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має, сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як встановлено з матеріалів справи, 07 березня 2019 року між Адвокатом ОСОБА_1 Русланом Леонідовичем та ТзОВ «Парма Груп» (надалі Клієн) укладено Договір про надання правової допомоги (надалі - Договір). За умовами цього Договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту шляхом вивчення матеріалів справи, збору доказів, підготовки позовної заяви, заперечень на відзив, клопотань тощо та здійснення представництва Клієнта у суді першої інстанції у спорі щодо стягнення передоплати за товар, штрафних санкцій та витрат на правову допомогу і судових витрат (п. 1 Договір).
Згідно з п. 3.1. Договору, вартість правової допомоги за цим Договором визначається у розрахунку:
- Вартість збору доказів та підготовка позовної заяви 4000,00 грн;
- Вартість заперечення на відзив 2000,00 грн;
- Вартість участі у засіданні (підготовче/судове) за 1 шт. 2000,00 грн.
У вартість правової допомоги не включено вартість проїзду, харчування, готель, тощо. Дані витрати компенсуються на підставі виставленого рахунку.
Позивачем долучено до матеріалів справи Розрахунок від 15.03.2019 по договору про надання професійної правової допомоги від 07.03.2019 на загальну суму 6700,00 грн, виписку позивача про оплату 6700,00 грн за надання професійної правничої допомоги по рахунку від 15.03.2019 та копію фіскального чеку на придбання палива на суму 619,80 грн.
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, суд звертає увагу заявника, що у поданих матеріалах, заявником чітко не вказується розміру, етапності, вартості виконаних робіт (наданих послуг), часу їх виконання, тощо. З аналізу наявних доказів, встановлено, що загальна суму 6700,00 грн складають: 4000,00 грн вартість збору доказів та підготовка позовної заяви; 2000,00 грн - вартість участі у засіданні (підготовче/судове) за 1 шт.; 619,80 грн витрати на дорогу у м. Львів. Відтак, 80,20 грн, що заявлені до стягнення є не підтверджені доказами, а тому у задоволенні даної суми слід відмовити.
Зважаючи на вище зазначене, а також те, що позов задоволено частково, беручи доуваги подані докази на підтвердження понесених витрат,в порядку п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву про ухвалення додаткового рішення частково пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вираховуючи з підтвердженої суми витрат, тобто 6619,80 грн, що становить 4794,72 грн.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Керуючись статтями 74, 78, 123, 129, 234, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву позивача від 03.06.2019 р. за вх. № 1447/19 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення втрат на правничу допомогу задовольнити частково.
3. Наказ видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.
4. В задоволенні витрат на надання професійної допомоги в сумі 1 905,28 грн відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено та підписано 01.07.2019.

Суддя Синчук М.М.