РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.08.2019Справа № 910/5389/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши матеріали справи №910/5389/19

За позовом: споживчого товариства "УТФ"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про: стягнення 26 946,93 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом споживчого товариства "УТФ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про стягнення 26 946,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по оплаті поставленого товару за Договором поставки макухи соєвої №368/2017/КАМ/О від 29.09.2017 (далі - Договір), в зв`язку з чим внаслідок порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 15 519,11 грн - пеню, 1 685,16 грн - 3 % річних та 7 483,23 грн - інфляційні втрати, 2 259,43 грн - втрачену вигоду. Позивачем заявлено про стягненням з відповідача 3 000,00 грн - витрати на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04. 2019 року у справі №910/5389/19 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Сторони були належним повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення ним збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 2 259,43 грн, зазначає, що строк оплати товару за Договором порушено не було, в зв`язку з чим підстави для нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені відсутні, позивачем не надано передбачених Договором документів під час поставки товару.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що відповідачем було сплачено за поставлений товар, будь-яких зауважень під час прийняття товару відповідачем не заявлялось. Позивач зазначив, що йому надійшла квитанція про реєстрацію податкової накладної, при цьому у разі зупинення чи відмови у реєстрації податкової накладної покупцю надходить відповідне повідомлення. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем проведено повний розрахунок з позивачем за отриманий товар, в зв`язку з чим останньому було відомо про реєстрацію податкових накладних. Позивач зазначив, що ним підтверджено наявність збитків у вигляду упущеної вигоди.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків спеціальної позовної давності до вимог про стягнення неустойки.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2018 року між Споживчим Товариством "УТФ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПЛЕКС АГРОМАРС" (покупець) укладено Договір поставки макухи соєвої № 368/2017/КАМ/О (далі - Договір).

Відповідно до п.3.1. Договору, постачальник бере на себе, зобов`язання здійснити поставку товару, який не обтяжений правами третіх осіб, передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений постачальником товар належної якості та в обумовлені сторонами строки.

20.10.2017 року позивач здійснив поставку макухи соєвої (далі - товар), що підтверджується товарно-транспортними накладними №144 від 20.10.2017 року, №146 від 20.10.2017, №147 від 20.10.2017 р., №145 від 20.10.2017 та накладними №19 від 20.10.2017, № 20 від 20.10.2017 р № 21 від 20.10.2017, №22 від 22.10.2017.

Відповідно п.7.1. Договору, вартість товару визначається у Рахунку-фактурі, який виставляється постачальником на кожну окрему партію товару.

Відповідно п.7.2. Договору, розрахунок за товар здійснюється на умовах 80% після оплати вартості замовленого товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 21 календарного дня за умови настання наступних умов: сторони підписали належним чином оформлену видаткову накладну, передачі покупцю повного пакету оригіналів документів зазначених в п. 4.4. Договору.

Згідно Рахунку-фактури № 19 від 20.10.2017 року вартість товару складає 274 898,00 грн, згідно Рахунку-фактури № 20 від 20.10.2017 року вартість товару складає 276 424,00 грн.; згідно Рахунку-фактури № 21 від 20.10.2017 року вартість товару складає 272 718,00 грн.; згідно Рахунку-фактури № 22 від 20.10.2017 року вартість товару складає 275 116,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав та прийняв товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними №144 від 20.10.2017 року, №146 від 20.10.2017 року, №147 від 20.10.2017 р., №145 від 20.10.2017 р. та підписаними уповноваженими представниками сторін накладними №19 від 20.10.2017 р. на суму 274 898,00 грн, №20 від 20.10.2017 р. на суму 276 424,00 грн, №21 від 20.10.2017 на суму 272 718,00 грн, №22 від 22.10.2017 р. на суму 275 116,00 грн.

У відповідності до п.7.2. Договору 80 % вартості товару за накладними №19 від 20.10.2017 р. на суму 274 898,00 грн, №20 від 20.10.2017 р. на суму 276 424,00 грн, №21 від 20.10.2017 на суму 272 718,00 грн мала б бути оплачена не пізніше 10.11.2017, в зв`язку з чим прострочка має місце з 11.11.2017; 80 % вартості товару за накладною №22 від 22.10.2017 р. на суму 275 116,00 грн. мала б бути оплачена не пізніше 13.11.2017, в зв`язку з чим прострочка оплати за вказаними накладними має місце з 14.11.2017.

Згідно п.7.3. Договору остаточний розрахунок в розмірі 20% оплати вартості умовленого товару здійснюється покупцем протягом 3 (трьох) робочих днів після того, як постачальник в строки передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Як вбачається з матеріалів справи податкова накладна №20 від 20.10.2017 р., податкова накладна №21 від 20.10.2017, податкова накладна №22 від 20.10.2017 р., податкова накладна №23 від 20.10.2017р. були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.11.2017 р., що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Отже, податкова декларація складається в електронній формі та направляється для реєстрації до Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п.13, 14 Порядку за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Згідно з п.17 Порядку у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

У випадку зупинення реєстрації або відмови в реєстрації, відповідач би автоматично отримав таке повідомлення. Одночасно з цим, відповідач здійснивши розрахунок за поставлений товар, що свідчить про настання умов для розрахунку за товар та обізнаність відповідача про здійснення позивачем реєстрації податкових накладних.

Враховуючи вищенаведене, остаточний розрахунок для оплати 20 % вартості товару, з урахуванням п.7.3. Договору мав бути здійснений не пізніше 20.11.2017.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 та 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Доказів того, що відповідач своєчасно здійснив розрахунок із позивачем за поставлений товар матеріали справи не містять, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання.

За накладною №19 від 20.10.2017 відповідачем було сплачено 80 % вартості товару 22.11.2017 (згідно платіжного доручення № від 22.11.2017 р. на суму 219 918,40 грн), остаточний розрахунок за накладною №19 від 20.10.2017 відповідачем здійснено 09.01.2018 (згідно платіжного доручення № від 09.01.2018 на суму 54 979,60 грн.). Отже, за вказаною накладною прострочення має місце з 11.11.2017 по 21.11.2017 (день сплати не включається в період заборгованості) з суми 219 918,40 грн та з 21.11.2017 по 08.01.2018 (день сплати не включається в період заборгованості) з суми 54 979,60 грн.

За накладною №20 від 20.10.2017 відповідачем було сплачено 80 % вартості товару 17.11.2017 (згідно платіжного доручення № від 17.11.2017 р. на суму 221 139,20 грн), остаточний розрахунок за накладною №20 від 20.10.2017 відповідачем здійснено 09.01.2018 (згідно платіжного доручення № від 09.01.2018 на суму 55 284,80 грн.). Отже, за вказаною накладною прострочення має місце з 11.11.2017 по 16.11.2017 (день сплати не включається в період заборгованості) з суми 221 139,20 грн та з 21.11.2017 по 08.01.2018 (день сплати не включається в період заборгованості) з суми 55 284,80 грн.

За накладною №21 від 20.10.2017 відповідачем було сплачено 80 % вартості товару 16.11.2017 (згідно платіжного доручення № від 16.11.2017 р. на суму 218 174,40 грн), остаточний розрахунок за накладною №21 від 20.10.2017 відповідачем здійснено 09.01.2018 (згідно платіжного доручення № від 09.01.2018 на суму 54 543,60 грн.). Отже, за вказаною накладною прострочення має місце з 11.11.2017 по 15.11.2017 (день сплати не включається в період заборгованості) з суми 218 174,40 грн та з 21.11.2017 по 08.01.2018 (день сплати не включається в період заборгованості) з суми 54 543,60 грн.

За накладною №22 від 20.10.2017 відповідачем було сплачено 80 % вартості товару 21.11.2017 (згідно платіжного доручення № від 21.11.2017 р. на суму 220 092,80 грн), остаточний розрахунок за накладною №22 від 20.10.2017 відповідачем здійснено 22.01.2018 (згідно платіжного доручення № від 22.01.2018 на суму 55 023,20 грн.). Отже, за вказаною накладною прострочення має місце з 11.11.2017 по 20.11.2017 (день сплати не включається в період заборгованості) з суми 220 092,80 грн та з 21.11.2017 по 21.01.2018 (день сплати не включається в період заборгованості) з суми 54 543,60 грн.

В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати поставленого товару позивач нарахував пеню на загальну суму 15 519,11 грн за накладною №19 від 20.10.2017 за загальний період з 10.11.2017 по 09.01.2018, за накладною №20 від 20.10.2017 за загальний період з 10.11.2017 по 09.01.2018, за накладною №21 від 20.10.2017 за загальний період з 10.11.2017 по 09.01.2018, за накладною №22 від 20.10.2017 за загальний період з 10.11.2017 по 22.01.2018.

Відповідно до п.8.3. Договору покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення, від вартості неоплаченого товару.

Судом встановлено, що відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, в зв`язку з чим позивач має право на нарахування пені, з врахуванням встановлених судом періодів прострочення здійснення оплати поставленого товару.

Відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення з відповідача пені.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За приписами п.5 статті 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 29.04.2019 року, що підтверджується штампом канцелярії Господарського суду міста Києва, за таких обставин позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення пені за заявлені ним періоди, в зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 15 519,11 грн пені задоволенню не підлягають.

В зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в розмірі 1 685,16 грн та інфляційні втрати в розмірі 7 483,23 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з врахуванням того, що початок періоду прострочення виконання грошового зобов`язання з 11.11.2017, а також з врахуванням того, що день оплати не включається в період прострочення оплати.

За перерахунком суду розмір 3 % річних склав 1522,57 грн, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних підлягають частковому задоволенню в розмірі 1 522,57 грн.

За перерахунком суду розмір інфляційних втрат склав 5 025,97 грн, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 5 025,97 грн.

Позивачем заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача 2 259,43 грн втраченої вигоди, яка виникла з зв`язку з тим, що позивач не мав можливості розмістити кошти за продаж товару на депозитному рахунку, а відтак не одержав доходи, які він би міг одержати у разу виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті товару у встановлений Договором строк.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення з боку відповідача, наявність та розмір завданої шкоди, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і завданою шкодою покладено на позивача.

Позивачем не доведено, що він міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, 2 259,43 грн. у вигляді прибутку, в той час як рішення суду не може ґрунтуватися лише на припущеннях щодо ймовірності розміщення позивачем тих грошових кошті, які б мав сплатити відповідач у встановлений договором строк на депозитному рахунку. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 259,43 грн. упущеної вигоди задоволенню не підлягають.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м.Київ, вул. ПОЖАРСЬКОГО, будинок 3, ) на користь споживчого товариства "УТФ" (04205, м.Київ, проспект Оболонський, буд. 30, офіс 287, ) 5 025 (п`ять тисяч двадцять п`ять) грн. 97 коп - інфляційні втрати, 1522 (тисячу п`ятсот двадцять дві) грн. 57 коп - 3 % річних та 466 (чотириста шістдесят шість) грн. 83 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Шкурдова Л.М.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його суду апеляційної інстанції.