УХВАЛА

29 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/13924/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Берднік І.С. і Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державного зовнішньоторговельного та інвестиційного підприємства "Промоборонекспорт" (далі - Підприємство)

на рішення господарського суду міста Києва від 06.02.2019 (суддя Мандичев Д.В.) та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 (головуючий суддя - Верховець А.А., судді Черногуз М.Г. і Тищенко А.І.)

зі справи №910/13924/18

за позовом заступника генерального прокурора - головного військового прокурора (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міністерство)

до Підприємства

про стягнення 40 150 116,12 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення 40 150 116, 12 грн., з яких: 32 849 520 грн. сума попередньої оплати, 3 276 645, 50 грн. пені та 4 023 950, 62 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Підприємством взятих на себе зобов`язань за державним контрактом щодо вчасної поставки продукції.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.02.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019: в частині стягнення 22 266 046, 04 грн. провадження у справі закрито; позов задоволено частково; стягнуто з Підприємства на користь міністерства суму невикористаних коштів попередньої оплати у розмірі 10 583 473, 96 грн., 1 638 322, 75 грн. пені; 2 011 975, 31 грн. штрафу; стягнуто з Підприємства на користь Генеральної прокуратури України судовий збір у сумі 602 251, 74 грн.; у решті позову відмовлено.

Прийняті судові акти мотивовані тим, що: на виконання умов державного контракту про поставку продукції позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання з попередньої оплати, натомість відповідач свої зобов`язання за згаданим договором не виконав належним чином, внаслідок чого нараховані штрафні санкції; встановивши, що внаслідок застосування до іноземного виробника продукції санкцій, відповідач позбавлений можливості виконати свої зобов`язання у визначений строк, суди дійшли висновку, що штрафні санкції підлягають зменшенню на 50%. В частині закриття провадження у справі оскаржувані судові акти мотивовані поверненням відповідачем 80% передплати в сумі 22 266 046, 04 грн.

У касаційній скарзі до Верховного Суду (з урахуванням пояснень до касаційної скарги) Підприємство, зазначаючи, що: судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових актів неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи; судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильних рішень, - просить суд: скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 та рішення господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі №910/13924/18 у частині стягнення пені та штрафу; ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині нарахування пені та штрафу

Згідно з доводами касаційної скарги:

- судами попередніх інстанцій не було надано об`єктивної оцінки усім наявним у матеріалах справи доказам, не з`ясовано дійсні права та обов`язки сторін з урахуванням умов державного контракту, приписів діючого законодавства та фактичних обставин справи;

- судами попередніх інстанцій безпідставно відхилено посилання відповідача на висновок Торгово-промислової палати України від 13.06.2018 №1830/2/21-10.4 щодо унеможливлення виконання зобов`язань за державним контрактом, спричиненого істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити;

- замовник (Міністерство), здійснивши оплату лише 57, 14 % вартості 120 одиниць товару, не виконав дій, що встановлені державним контрактом, до вчинення яких відповідач не міг виконати свого обов`язку, оскільки відповідач відповідно до умов державного контракту перераховує кошти постачальнику лише після надходження коштів від замовника;

- судами помилково взято за основу період нарахування пені з 21.08.2019 по 16.10.2019 із позовної заяви Прокурора, оскільки нарахування пені з 21.08.2018 не відповідає пункту 2.7 державного контракту та є безпідставним;

- суди попередніх інстанцій не дали належної оцінки тим обставинам, що відповідач вживає всіх необхідних, можливих і належних заходів з метою виконання зобов`язання перед позивачем та повернення йому авансового платежу;

- прийняття рішення про сплату штрафних санкцій призведе до унеможливлення своєчасного та якісного виконання інших договірних зобов`язань відповідача з поставки товарів військового призначення та військової техніки, що в період проведення антитерористичної операції є неприпустимим;

- документи, надані суду Прокурором та Міністерством, не містять інформації та доказів щодо настання тяжких наслідків або понесення збитків замовником чи іншими учасниками господарських правовідносин внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання відповідачем.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

У даній справі Прокурор в інтересах держави в особі Міністерства звернувся до господарського суду з позовом до Підприємства про стягнення 40 150 116,12 грн. Отже, спір у даній справі пов`язаний з реалізацією прокурором повноважень згідно із статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", зокрема щодо представництва інтересів держави в суді.

Касаційним господарським судом з`ясовано, що ухвалою Касаційного господарського суду від 14.08.2019 справу № 911/1107/18 за позовом заступника керівника Києво-Святошинської міської прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, Університету Державної фіскальної служби України про визнання недійсним договору та стягнення 2 880 516, 60 грн. передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалу Касаційного господарського суду від 14.08.2019 у справі №911/1107/18 мотивовано, зокрема, тим, що:

- у провадженні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду знаходились справи № 911/1113/18 та № 911/1108/18 за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України до Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсними договорів оренди та стягнення коштів в дохід держави. Постановою від 09.07.2019 у справі № 911/1113/18 Касаційний господарський суд, постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 та рішення господарського суду Київської області від 01.10.2018, якими позов задоволено в повному обсязі, залишено без змін. Постановою від 30.07.2019 у справі № 911/1108/18 Касаційний господарський суд постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення господарського суду Київської області від 01.10.2018 про задоволення позовних вимог у повному обсязі залишив без змін. У постанові від 09.07.2019 у справі № 11/1113/18 та у постанові від 30.07.2019 у справі №911/1108/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заявлених позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України щодо визнання недійсними спірних договорів оренди та стягнення коштів у дохід держави, дійшов висновку, зокрема, про те, що судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що невчинення Державною фіскальною службою України (як органом уповноваженим державою здійснювати управління та контроль за ефективним використанням об`єктів державної власності та виділених установам, засновником яких вона є) заходів щодо оскарження спірних договорів оренди та стягнення в дохід державного бюджету коштів, які були сплачені на їх виконання, порушує економічні інтереси держави та потребувало вжиття заходів прокурорського реагування та погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які, врахувавши пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 3 частини першої статті 1311 Конституції, статтю 23 Закон України "Про прокуратуру", а також рішення Європейського Суду з прав людини, дійшли висновку про те, що в даному випадку наявні підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати управління та контроль за ефективним використанням об`єктів державної власності;

- разом з тим, у справі № 911/1109/18 за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України до Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсними договорів оренди та стягнення коштів у дохід держави постановою від 13.08.2019 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду рішення господарського суду Київської області від 09.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 скасував, а справу направив на новий розгляд до господарського суду Київської області. У розгляді справи № 911/1109/18 касаційний господарський суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій належним чином не досліджені обставини щодо дотримання прокурором процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду прокурором з відповідним позовом, і що зазначені обставини підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті, та зазначено, що відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

Тобто у справі №911/1107/18 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду буде вирішуватися питання застосування положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо правових підстав представництва прокурором інтересів держави в суді.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на те, що правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №911/1107/18 щодо участі прокурора в судовому процесі є необхідним для правильного вирішення даної справи та з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, Касаційний господарський суд вважає за необхідне зупинити провадження в даній справі № 910/13924/18 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до прийняття відповідного рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/1107/18.

Керуючись пунктом 7 статті 228 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі №910/13924/18 за касаційною скаргою дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - державного зовнішньоторговельного та інвестиційного підприємства "Промоборонекспорт" на рішення господарського суду міста Києва від 06.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 до прийняття відповідного рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/1107/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Берднік

Суддя І. Булгакова