ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про стягнення суми упущеної вигоди в розмірі 6748800 грн
Публічне акціонерне товариство бурова компанія «Букрос», м.Полтава звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Веселка», м.Краматорськ про стягнення суми упущеної вигоди в розмірі 6748800 грн.
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що є власником квартир № АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 а також комплексу будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 . За твердженням позивача, внаслідок неправомірних дій відповідача вказане майно вибуло з володіння Публічного акціонерного товариства бурової компанії «Букрос», з огляду на що існують підстави для стягнення суми упущеної вигоди в розмірі 6748800 грн коштів, які позивач міг отримати, надаючи вищенаведене майно в оренду.
22.08.2019р. на адресу господарського суду надійшло клопотання №02-44/417 від 22.08.2019р. Публічного акціонерного товариства бурової компанії «Букрос» про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у зв`язку з неплатоспроможністю Публічного акціонерного товариства бурової компанії «Букрос».
Розглянувши вказане клопотання, господарський суд зазначає наступне:
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Вказаний перелік є вичерпним та виключає можливість застосування приписів ст.8 Закону України «Про судовий збір» щодо відстрочення сплати судового збору Публічному акціонерному товариству буровій компанії «Букрос», яке є юридичною особою.
Водночас, суд зазначає, що доступ до правосуддя в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
При цьому, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013р. у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено законодавством і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на наведене, клопотання №02-44/417 від 22.08.2019р. Публічного акціонерного товариства бурової компанії «Букрос» про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, залишається судом без задоволення.
У своєму клопотанні заявник наводив висновки постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2019р. у справі №915/441/18. Проте, у цій справі ліквідатор звертався до суду з посиланням на ч.4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України з позовом в межах справи про банкрутство товариства-позивача у спорі щодо витребування майна та визнання у відповідача відсутнім права вимоги до третьої особи. Саме за наведених умов суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що сплаті підлягав судовий збір у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як визначено підпунктом 10 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
Посилання заявника на зміст постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.07.2018р. у справі №686/114/16-ц також не приймаються судом до уваги, з огляду на те, що у цій постанові досліджувалось питання правомірності повернення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги фізичної особи за результатами розгляду клопотання заявника про зменшення розміру судового збору.
Відповідно до ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
За приписом ч.6 ст.174 вказаного нормативно-правового акту суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Згідно з ч.7 ст.174 Господарського процесуального кодексу України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви Публічного акціонерного товариства бурової компанії «Букрос» та доданих до неї документів заявнику.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства бурової компанії «Букрос», м.Полтава до Публічного акціонерного товариства «Веселка», м.Краматорськ про стягнення суми упущеної вигоди в розмірі 6748800 грн повернути заявнику.
Роз`яснити Публічному акціонерному товариству буровій компанії «Букрос», що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку.
Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
Додаток (тільки заявнику): позовна заява №02-44/385 від 12.08.2019р. з додатками.
Суддя Ю.О.Паляниця