РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.08.2019Справа № 910/5939/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміго И С"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл"

про стягнення 1133522,02 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін: не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АМІГО И С" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" про стягнення 1133522,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідач не виконав свої грошові зобов"язання за договором № 27/02/14-116 від 27.02.2014, в зв"язку з чим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1133522,02 грн.

Ухвалою суду від 15.05.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.05.2019 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 15.05.2019 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.07.2019.

27.06.2019 від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засіданні без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 01.07.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 18.07.2019.

В судовому засіданні 18.07.2019 оголошено перерву до 15.08.2019.

Через канцелярію суду 09.08.2019 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

В судове засідання 15.08.2019 представники учасників справи не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Згідно долучених до матеріалів справи поштових повідомлень про вручення поштових відправлень, якими направлялись відповідачу процесуальні документи, ухвали суду отримувались повноважним представником відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідач був попереджений судом про наслідки не подання відзиву на позов.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

27.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АМІГО И С" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" (покупець) укладено договір поставки № 27/02/14-116, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити у власність покупця товари, в асортименті, кількості в строки, за ціною і якісними характеристиками, узгодженими сторонами, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, що постачається у його власність згідно з умовами даного договору. перелік товарів, що передаються постачальником покупцю, їх ціна та кількість зазначаються в товарних накладних (п. 1.1, 1.6. договору).

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору поставка товару здійснюється згідно з умовами EXW (м. Київ) згідно ІНКОТЕРМС 2010. Місце поставки обумовлюються при прийнятті замовлення в заявці покупця. Строк поставки замовленої партії товару становить 7 календарних днів з моменту узгодження замовлення сторонами і здійснення оплати згідно п. 4.2 договору.

Сума даного договору складається із загальної суми всіх видаткових накладних на товар, узгоджених та підписаних сторонами. Оплата за товар здійснюється покупцем на поточний рахунок постачальника в національній валюті України протягом 14 календарних днів, з моменту реалізації товару кінцевому споживачу (п. 4.1, 4.2. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 01.01.2014).

Згідно з п. 5.2.1, 5.2.2 договору покупець зобов`язується прийняти і своєчасно оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Щомісячно до 10 числа кожного місяця, що слідує за звітним, надавати постачальнику належним чином оформлені всі необхідні документи, що передбачені діючим законодавством України (товарні накладні, довіреності, коректировки, тощо) Сторони щоквартально, до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом, підписують акти звірки.

Додатковою угодою № 1 від 01.12.2014 сторони доповнили договір п. 5.2.5 відповідно до якого один раз на 14 днів (в телефонному режимі, електронною поштою чи іншим способом, узгодженим сторонами) покупець зобов`язується надавати постачальнику звіт про реалізований товар за поточний період. У випадку не надання звіту у визначені строки - весь товар, прийнятий покупцем вважається реалізованим у повному обсязі.

Відповідно до п. 6.1. договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2015 року, а щодо грошових зобов`язань - до їх повного виконання. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін письмово не виявить бажання припинити дію договору, він вважається продовженим на кожний наступний рік.

Позивачем до матеріалів справи долучено копії видаткових накладних, товарино-транспортних накладних, податкових накладних на підтвердження взаємовідносин сторін за договором № 27/02/14-116 від 27.02.2014. Крім того, позивачем долучено докази часткової оплати відповідачем вартості отриманого від позивача товару (копії банківських виписок) та докази часткового повернення товару відповідачем позивачу (товарно-транспортні накладні на повернення товару та накладні на повернення товару). Згідно долучених до матеріалів справи первинних документів вбачається, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 4963933,74 грн, в свою чергу відповідач частково оплатив (повернув) товар на загальну суму 3830411,72 грн, в зв`язку з чим не сплаченою залишається вартість товару у розмірі 1133522,02 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем направлялася претензія № 190 від 22.06.2019 на адресу відповідача про сплату заборгованості у сумі 1865130,42 грн за поставку товару за договором № 27/02/14-116 від 27.02.2014 (докази направлення в матеріалах справи).

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку товару відповідачу за договором № 27/02/14-116 від 27.02.2014 на суму 4963933,74 грн, що підтверджується видатковими накладними підписаними уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками (належними чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи).

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було отримано товар без зауважень, про що свідчить підпис уповноваженого представника покупця на накладних, що скріплений печаткою підприємства.

За твердженням позивача поставлений товар, залишився неоплаченим з боку відповідача на загальну суму 1133522,02 грн, що також підтверджується актом звірки взаємним розрахунків між сторонами за період вересень 2018 - лютий 2019 за договором № 27/02/14-116 від 27.02.2014 станом на 28.02.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу..

У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторони обумовили в договорі відкладальну обставину, щодо оплати отриманого товару після його реалізації кінцевому споживачу.

Відповідно до ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина).

До матеріалів справи долучено скріншоти з поштового клієнта: № 1 з вкладеним "звітом" станом на 26.12.2017, № 2 з вкладеними "залишками" станом на 19.01.2018, № 3 з вкладеним "звітом" станом на 20.02.2018, № 4 з вкладеним "звітом" станом на 06.03.2018.

Отже як підтверджено матеріалами справи, вказано позивачем та не спростовано відповідачем останні звіти, щодо реалізованого кінцевому споживачу товарів були надані відповідачем 06.03.2018.

Відповідач вказані обставини не заперечив та не спростував шляхом подання належних та допустимих доказів.

Згідно ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Додатковою угодою № 1 від 01.12.2014 сторони доповнили договір п. 5.2.5 відповідно до якого один раз на 14 днів (в телефонному режимі, електронною поштою чи іншим способом, узгодженим сторонами) покупець зобов`язується надавати постачальнику звіт про реалізований товар за поточний період. У випадку не надання звіту у визначені строки - весь товар, прийнятий покупцем вважається реалізованим у повному обсязі.

Оскільки, відповідач з 06.03.2018 (наступний звіт мав бути поданий 20.03.2018) не подавав відповідні звіти про реалізацію товару кінцевому споживачу, то весь товар, прийнятий відповідачем вважається реалізованим, а тому підлягає оплаті у повному обсязі.

Отже після спливу 14 днів для надання звітів, кожен наступний отриманий товар вважався реалізованим і підлягав оплаті протягом наступних 14 календарних днів.

Отже строк оплати товару на загальну суму 1133522,02 грн є таким, що настав, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем товару, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 1133522,02 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамадай Рітейл" (04050, м. Київ, вул. Вільгельма Котарбінського, буд. 15, кв. 47; ідентифікаційний код: 38703456) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміго И С" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код: 37670844) основну суму боргу у розмірі 1133522 (один мільйон сто тридцять три тисячі п`ятсот двадцять дві) грн 02 коп., судовий збір у розмірі 17002 (сімнадцять тисяч дві) грн 84 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 23.08.2019

Суддя І.В.Усатенко