У Х В А Л А

02 вересня 2019 року м. Чернігів справа № 927/741/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши заяву ТОВ «Промислова компанія «Пожмашина» про забезпечення позову №ЮВ-34 від 27.08.2019

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина», , вул. Миру, 100А, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, 17583

Відповідач: Чернігівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України,

, проспект Миру, 49а, м. Чернігів, 14005

Предмет спору: про визнання частково недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина» подало позов до Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, у якому позивач просить суд визнати недійсними пункти 1, 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №75/06/13-р/к від 05.07.2019, прийнятого за результатами розгляду справи №02-05/13-2016 в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач прийняв оскаржуване рішення з порушенням та неправильним застосуванням норм права при неповному з`ясуванні та не доведенню обставин, які мають значення для справи.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подана заява про забезпечення позову.

На момент вирішення питання про забезпечення позову відкриття провадження у справі не відбулось.

Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 1, 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №75/06/13-р/к від 05.07.2019, прийнятого за результатами розгляду справи №02-05/13-2016 в частині, яка стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина», до вирішення справи по суті; заборонити Чернігівському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України, Антимонопольному комітету України, їх структурним підрозділам та посадовим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані із стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина» грошових коштів у вигляді штрафу у розмірі 68000,00 грн, накладеного рішенням Адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №75/06/13-р/к від 05.07.2019, прийнятого за результатами розгляду справи №02-05/13-2016, до вирішення справи по суті.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що ТОВ «Промислова компанія «Пожмашина» є виробником протипожежної техніки великого, середнього, легкого типів устаткування; у зв`язку з тим, що продукція, яка виробляється товариством, є специфічною, не належить до товарів широкого вжитку, її реалізація проводиться здебільшого через процедури публічних закупівель; наявність оскаржуваного рішення, з урахуванням приписів ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі», позбавляє товариство брати участь у процедурах публічних закупівель та, відповідно, укладати господарські договори за результатами цих торгів; за таких обставин товариство позбавлено одного із основних способів отримання прибутку, наслідком чого є позбавлення працівників товариства права на працю та отримання належної винагороди за неї.

Враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову; те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача, зокрема на здійснення господарської діяльності, відновлення яких у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову буде неможливим, може призвести до нанесення позивачу збитків, що позбавить товариство ефективності обраного способу захисту, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного рішення, на думку позивача, є доцільним.

При цьому позивач зазначає, що можливість зупинення господарським судом дії оскаржуваного рішення передбачена ч. 5 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодекс України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 ст. 137 ГПК України).

За приписами ст. 139 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до приписів ст. 140 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, оскаржуваним рішенням Адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №75/06/13-р/к від 05.07.2019 у справі №02-05/13-2016 було визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАН Трак енд Бас Юкрейн» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина» вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів тендеру (торгів). Також цим рішенням накладено на ТОВ «Промислова компанія «Пожмашина» штраф у розмірі 68000,00 грн.

Позивач в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову послався на неможливість участі у процедурах закупівлі в силу приписів статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно до якої, замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

Однак позивач не надав суду жодних доказів стосовно реального наміру щодо участі товариства у процедурах закупівлі, у тому числі одержання рішення про відмову учаснику в участі, а отже суд вважає, що позивач не довів обставин, які він зазначає у заяві про забезпечення позову, і що зазначені ним обставини є лише припущеннями стосовно можливого розвитку подій у майбутньому.

За приписами ч. 3-5 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого:

згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції";

за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону;

за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону,

а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Частина 5 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є спеціальною нормою, яка застосовується до правових відносин, які регулюються цим Законом, і згідно з якою дія рішення органу Антимонопольного комітету України може бути зупинена господарським судом лише за наявності достатніх підстав.

Право суду зупинити дію оскаржуваного рішення органу Антимонопольного комітету України за заявою, поданою суду відповідно до ч. 5 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не може розглядатися як підстава для забезпечення позову.

Позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення дії пунктів 1, 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення, які він просить визнати недійсними у своєму позові, а отже суд вважає, що вжиття такого заходу забезпечення позову за своїм змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, у тому числі у розрізі мети позивача унеможливити застосування наслідків, встановлених ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до антиконкурентного законодавства рішення органів Антимонопольного комітету України приймаються з метою припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема - антиконкурентної змови під час торгів, а згідно з приписом ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Більш того, забезпечення позову у такий спосіб призводить до продовження позивачем діяльності на противагу рішенню, згідно з яким така діяльність визнана протиправною (здійснення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів).

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №916/492/19.

Згідно з ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За загальним принципом теорії права момент зупинення дії як нормативно-правового акту, так і акту індивідуальної дії це календарна дата, з якої акт тимчасово перериває свою дію. Таке зупинення триває до моменту відновлення дії такого акту або припинення його дії.

Отже, у разі зупинення дії судом спірного рішення, таке рішення тимчасово перериває свою дію з постановленням відповідної ухвали суду.

Разом з тим, застосування обмежень, встановлених ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі», пов`язано безпосередньо з юридичним фактом - притягнення до відповідальності за порушення у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), а не з періодом дії відповідного рішення.

Зупинення, тобто переривання дії спірного рішення судом з моменту постановлення відповідної ухвали, не спростовує факту притягнення позивача до такої відповідальності, а відтак і застосування відповідних наслідків.

Таким чином, такий спосіб забезпечення позову не призведе до забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача відповідно до мети господарського судочинства.

Згідно з ч. 2, 3, 5, 7, 8 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом:

справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу;

відповідного рішення (постанови) господарського суду.

У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

За приписами ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з метою захисту суспільних інтересів чи відвернення негативних або непоправних наслідків для суб`єктів господарювання органи Антимонопольного комітету України приймають рішення про визнання рішення, прийнятого відповідно до частини першої цієї статті, частини першої статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з: порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду. Рішення органу Антимонопольного комітету України, передбачене цією частиною, може бути прийняте за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи органів Антимонопольного комітету України. Таке рішення може прийматись як перед поданням відповідної заяви до господарського суду, так і після подання такої заяви, якщо господарським судом не зупинено дію рішення органу Антимонопольного комітету України, що оскаржується.

Доказів прийняття відповідачем рішення про визнання оскаржуваного рішення, таким, дія якого не зупиняється, позивач суду не надав, а отже в силу приписів ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відкриття судом провадження у справі про визнання недійсним оскаржуваного рішення зупиняє його виконання автоматично.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу зупиняється і нарахування пені.

Таким чином, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані із стягненням штрафу, не призведе до позбавлення заявника можливості ефективно захистити або відновити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, або настання для нього інших негативних наслідків, зокрема нарахування пені.

При цьому єдиною підставою забезпечення позову позивач визначив настання для нього негативних наслідків, встановлених ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі», не навівши жодних обставин на обґрунтування саме цього заходу забезпечення позову, що лише зупинить стягнення грошових коштів, у тому числі, як стягнення таких коштів пов`язано із застосуванням ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі».

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач не надав суду належних обґрунтувань а також належних та допустимих доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

За наведених обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 13, 14, 136-140, 234-236 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 02.09.2019. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун