ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.08.2019 р. Справа № 914/1920/18

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Зубкович Д.С., розглянувши заяву Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на пред`явлення до виконання наказу

у справі №914/1920/18

за позовом Заступника прокурора Волинської області, м. Луцьк, поданого в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ,

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Львівська автобаза № 1, м. Львів,

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33 746,41 грн.,

з участю представників:

прокуратури: Леонтьєва Наталія Теодорівна - прокурор на підставі посвідчення № 032118 від 11.02.2015 року,

позивача: ОСОБА_1 Юлія Олегівна - представник на підставі довіреності б/н від 04.07.2019 року,

відповідача: Хром`як Уляна Вікторівна - адвокат на підставі договору № 01/31-07/19 від 31.07.2019 року,

встановив:

у провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Заступника прокурора Волинської області, поданого в інтересах держави в особі уповноваженого органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної служби України з безпеки на транспорті до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Львівська автобаза № 1 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33746,41 грн.

22.01.2019 року позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автобаза № 1» (м. Львів, вул. Пасічна, 127, ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: УК у Рожищенському районі/Рожищенський район /22160100, , розрахунковий рахунок 3345, Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998) плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33746,41 грн., а також стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автобаза № 1» (м. Львів, вул. Пасічна, 127, ) на користь Прокуратури Волинської області (43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 1762 грн. судового збору.

15.02.2019 року на виконання вказаного рішення суду видано відповідні накази. Зокрема, оригінал наказу про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автобаза № 1» на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 33746,41 грн. отримано позивачем 18.03.2019 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

26.07.2019 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на пред`явлення до виконання наказу у справі №914/1920/18.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Бортник О.Ю. згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2019 року заяву передано для розгляду судді Матвіїву Р.І.

Ухвалою суду від 29.07.2019 року розгляд заяви призначено на 01.08.2019 року, про що повідомлено учасників справи шляхом надіслання ухвали на поштові та електронні адреси, докази чого наявні в матеріалах справи. Розгляд заяви двічі відкладався за клопотаннями учасників справи.

21.08.2019 року позивачем подано пояснення та долучено посадову інструкцію головного спеціаліста (юриста) Управління Укртрансбезпеки у Львівській області та довіреність ОСОБА_2 від 11.01.2019 року.

У судовому засіданні 28.08.2019 року позивачем надано письмові пояснення, зокрема, щодо неможливості надання копій посадових інструкцій правників Управління у зв`язку з проведенням обшуку та вилученням документів 21.08.2019 року. Представник відповідача щодо задоволення заяви заперечив. Інших пояснень чи доказів учасники справи не подавали, заяв, клопотань не заявляли.

ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА

Заявник клопотання зазначає, що оригінал судового наказу на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 15.02.2019р. №049548 від 15.02.2019р. надійшов на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті 18.03.2019р. У подальшому оригінал відповідного судового наказу №049548 від 15.02.2019р. Державною службою України з безпеки на транспорті з метою скерування до примусового виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби на адресу Управління Укртрансбезпеки у Львівській області 19.03.2019 року вх. № 755/03-30-1/19. Пред`явлення виконавчих документів до виконання належить до компетенції головного спеціаліста (юриста) Управління. Водночас у зв`язку з тим, що посада головного спеціаліста (юриста) Управління Укртрансбезпеки у Львівській області була вакантною, а наказ Укртрансбезпеки про виконання його обов`язків виданий не був, то фактично робота щодо примусового скерування виконавчих документів на примусове виконання до органів державної виконавчої служби виконувалась несвоєчасно. Із 15 липня 2019р. відповідно до наказу Укртрансбезпеки № 1270-К на посаду головного спеціаліста (юриста) Управління Укртрансбезпеки у Львівській області було переведено ОСОБА_3 , відповідно до наказу №966-К від 10.06.2019 року була призначена на посаду головного спеціаліста (юриста) Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, та видано відповідну довіреність на право представництва інтересів Укртрансбезпеки та її посадових осіб в судах та органах виконавчої служби № 047913 від 04.07.2019 року. В ході проведення аналізу судових справ та стану відповідних проваджень, ОСОБА_1 Ю.О ОСОБА_4 було встановлено, що оригінал судового наказу №049548 від 15.02.2019р. знаходиться у судовій справі №914/1920/18, який в свою чергу вчасно не скерований на примусове виконання до органу державної виконавчої служби. У зв`язку з наведеним, заявник просить суд поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання судового наказу №049548 від 15.02.2019р. у справі №914/1920/18.

ВИСНОВКИ СУДУ

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, у зв`язку з наступним.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, приписами ч. 1 ст. 329 ГПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки. При цьому, відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження").

Як вказано в тексті наказу від 15.02.2019 року, рішення набрало законної сили 15.02.2019 р., а наказ дійсний для пред`явлення до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Тобто, відповідний наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 15.05.2019 року.

Як вбачається із поданої заяви, стягувач не заперечує факту отримання ним оригіналу наказу від 15.02.2019 року 18.03.2019 року, що відповідає матеріалам справи. Водночас заявник помилково стверджує, що ним виявлено, що оригінал судового наказу від 15.02.2019р. знаходиться у судовій справі №914/1920/18, який в свою чергу вчасно не скерований на примусове виконання до органу державної виконавчої служби, адже, по-перше, пред`явлення виконавчих документів до виконання здійснюється стягувачем, а не судом, по-друге, оригінал наказу в матеріалах справи відсутній, оскільки такий був надісланий стягувачу 15.03.2019 року.

Щодо інших підстав, зазначених позивачем як підставу пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, суд зазначає таке. Так, як підтверджується наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №966-К від 10.06.2019 року, ОСОБА_5 призначено на посаду головного спеціаліста (юриста) Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з 13.06.2019 року, а наказом №1270-К від 15.07.2019 року ОСОБА_5 , головного спеціаліста (юриста) Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, з 15.07.2019 року переведено на посаду головного спеціаліста (юриста) Управління Укртрансбезпеки у Львівській області. Водночас, як вбачається з долученої довіреності від 11.01.2019 року, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 , останнього уповноважено, зокрема, представляти інтереси Державної служби України з безпеки на транспорті та її посадових осіб в органах державної виконавчої служби та вимагати виконання рішень, постанов, ухвал суду. Суд звертає увагу, що згідно з матеріалами справи оригінал наказу від 15.02.2019 року, стягувачем по якому є Державна служба України з безпеки на транспорті (а не Управління Укртрансбезпеки у Львівській області), надіслано юридичній особі у м. Київ (а не Управлінню Укртрансбезпеки у Львівській області). Відтак, твердження позивача про те, що в довіреності ОСОБА_2 , не передбачено покладення на нього обов`язків юриста Управління, а також, що така посада була вакантною до 15.07.2019 року, не підтверджують неможливості пред`явлення стягувачем до виконання наказу від 15.02.2019 року. Суд також зазначає, що позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами обставини неможливості пред`явлення до виконання наказу іншою посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Львівській області.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, суд не вважає наведену заявником ситуацію такою, що об`єктивно унеможливила вчасне пред`явлення до виконання наказу господарського суду, тому наведені заявником причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання не вважає поважними та не вбачає підстав для поновлення відповідного строку.

Керуючись ст. ст. 234, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку на пред`явлення до виконання наказу у справі №914/1920/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 30.08.2019 року.

Суддя Матвіїв Р.І.