ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 Справа № 917/575/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д.М., при секретарі судового засідання Мусійченко Тетяні Степанівні, розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом

Кременчуцької міської ради Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія Арт-Студіо"

про стягнення безпідставно збережених коштів

за участю представників сторін:

від позивача: Нетеса А.І., довіреність № 479 від 14.12.2018

від відповідача: Шапошник Р.Ф.

Обставини справи: Кременчуцька міська рада звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія Арт-Студіо" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 1044592,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення вимог земельного законодавства, відповідач у період з 27.06.2018 по 08.04.2019 користувався земельною ділянкою площею 51519 кв. м (кадастровий номер :04:002:0307 ) по проспекту Лесі Українки, 96 в м. Кременчуці без належного оформленого права користування нею.

Відповідач, відзив на позов, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не подав.

Ухвалою від 15.04.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 14.05.2019 - 9:20.

Ухвалою від 09.07.2019 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/575/19, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 07.08.19 - 10:35.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 07.08.19, відповідно до частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Марія Арт-Студіо" (відповідач) набуло право власності на об`єкт нерухомого майна - торговий комплекс за адресою: м. Кременчук, проспект Лесі Українки (50-річчя Жовтня) 96 , що розташований на земельній ділянці площею 51519 кв. м, кадастровий номер :04:002:0307 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 161621265 від 29.03.2019 в матеріалах справи).

Зазначений об`єкт нерухомого майна належав на праві власності до 27.06.2018 Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова-холдинг» та починаючи з 30.03.2007 по 01.09.2011 останній орендував у Кременчуцької міської ради Полтавської області земельну ділянку загальною площею 51519 кв. м (кадастровий номер :04:002:0307 ) для експлуатації та обслуговування даного торгового комплексу по проспекту проспект Лесі Українки (50-річчя Жовтня), 96 на підставі договору оренди земельної ділянки.

Проте з 01.09.2011 по 26.06.2018 колишній власник торгового комплексу та землекористувач земельної ділянки загальною площею 51519 кв. м (кадастровий номер : 04:002 : 0307 ) Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-холдинг» фактично користувалося даною земельною ділянкою без відповідних правових підстав та ухилялося від укладення договору оренди земельної ділянки з Кременчуцькою міською радою.

Рішенням господарського суду Полтавської області у справі № 917/1340/18 від 28.03.2019 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Нова-холдинг» на користь Кременчуцької міської ради грошові кошти в розмірі 3855048,98 грн, як безпідставно набуті грошові кошти від оренди землі, які мав би сплачувати орендар за користування земельною ділянкою загальною площею 51519 кв. м (кадастровий номер :04:002:0307 ) по проспекту Лесі Українки (50-річчя Жовтня), 96 .

Проте, як зазначає позивач, починаючи з 27.06.2018 новий власник нерухомого майна - Товариство з обмеженою відповідальністю "Марія Арт-Студіо" до Кременчуцької міської ради Полтавської області з приводу укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 51519 кв. м (кадастровий номер :04:002:0307 ) по проспекту Лесі Українки (50-річчя Жовтня), 96 не зверталося та жодних дій щодо врегулювання питання оформлення права користування зазначеною ділянкою не вчиняло.

Так, у період з 27.06.2018 по 08.04.2019 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежилої будівлі, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю в сумі 1044592,86 грн, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно з вимогами статей 125 та 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно з статями 122, 123 та 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Як убачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт в частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці з 27.06.2018.

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідного договору оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права.

Отже, відповідач користується цією земельною ділянкою без належної правової підстави.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене Товариство з обмеженою відповідальністю "Марія Арт-Студіо", як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, за період з 27.06.2018 по 08.04.2019 розмір орендної плати мав становити 1044592,86 грн.

Зважаючи на те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 916/2927/17).

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 1044592,86 грн за період з 27.06.2018 по 08.04.2019 підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Марія Арт-Студіо" (, вулиця Соборна, 3-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 1044592,86 грн та 19998,76 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.08.2019.

Суддя Д.М. Сірош