РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2019Справа № 910/2663/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

про стягнення 537 133 137,03 грн.

за участю представників:

від позивача: Оніщук В.М.

від відповідача: Куницький В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" про стягнення 537 133 137,03 грн., з яких: 443 560 169,72 грн. - заборгованість за послуги балансування обсягів природного газу, 22 603 340,16 грн. - 3% річних, 70969327,16 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору транспортування природного газу №160200329 від 12.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 за вказаним вище позовом відкрито провадження у справі № 910/2663/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.03.2019.

27.03.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вих. №14/3-934/3 від 26.03.2019).

28.03.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, що й у цій справі, господарськими судами розглядалась справа №910/10225/16. Також, рішеннями Господарського суду м. Києва від 23.03.2017 у справі №910/206/17, від 03.04.2017 у справі №910/244/17 та від 19.07.2017 у справі №910/3487/17 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі №910/10225/16, встановлені обставини, які мають значення для вирішення спору, а саме: що ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" не замовляв послуг транспортування природного газу протягом спірного періоду. В обґрунтування своїх заперечень відповідач також посилається на те, що на адресу ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" не надходило від оператора ГТС підтвердження номінацій на січень, лютий, березень, квітнень, травень, червень 2016 року; корегування актів про балансування не передбачено ні умовами договору, ні приписами Кодексу ГТС; і наявними у ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" даними не підтверджуються обсяги небалансу, розраховані позивачем, а також обсяги природного газу, зазначені в позовній заяві, як такі, що відібрані відповідачем з газотранспортної системи у січні, лютому, березні, квітні, травні, червні 2016 року.

В судовому засіданні 26.03.2019 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 16.04.2019.

16.04.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові заперечення на заяву про закриття провадження у справі, відповідь на відзив. У відповіді на відзив в спростування заперечень відповідача позивач зокрема, зазначає, що даними до матеріалів позову доказами підтверджено надання позивачем відповідачу послуг небалансу згідно договору. Також, позивач вказує про безпідставність доводів відповідача про те, що позовні вимоги за даною справою вирішені в межах справ №910/10225/16, №910/206/17, №910/244/17, №910/3487/17.

В судовому засіданні 16.04.2019 судом розглянуто клопотання про закриття провадження у справі (вих. №14/3-934/3 від 26.03.2019) та відмовлено у його задоволенні, з огляду на наступне.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на те, що між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, що й у цій справі, господарськими судами розглядалась справа №910/10225/16, в якій були постановлені судові рішення, що набрали законної сили. Так, відповідач стверджує, що рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2016 у справі №910/10225/16 позовні вимоги задоволено повністю. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 рішення Господарського суд міста Києва від 14.09.2016 скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2017 у справі №910/10225/16 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у цій справі залишено без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 ГПК України).

Проте, як встановлено судом у справі №910/10225/16 заявлені вимоги Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" про стягнення 924831801,05 грн. заборгованості за надані у період з січня по червень 2016 року включно послуги з балансування природного газу на підставі актів балансування за січень - червень 2016 року, в той час як у даній справі заявлені вимоги про стягнення заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу у сумі 443 560 169,72 грн. за надані у період з січня по травень 2016 року включно послуги з балансування природного газу на підставі актів балансування за травень 2017 року, а також нараховані на вказану суму заборгованості 3% річних у сумі 22 603 340,16 грн. та інфляційні втрати у сумі 70969327,16 грн.

За таких обставин, на час подання позову було відсутнє рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175, пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

В судовому засіданні 16.04.2019 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/2663/18 про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 21.05.2019.

24.04.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

17.05.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи завірених копій актів-приймання-передачі природного газу та акти відбору природного газу з підземних сховищ газу за період січень - червень 2016 року.

21.05.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано пояснення та Інформаційну довідку за січень-червень 2016 року за даними алокацій операторів ГРМ.

В судовому засіданні 21.05.2019 судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 11.06.2019.

11.06.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заява про закриття провадження у справі (вих. №14/3-1781 від 11.06.2019) та заява про застосування строків позовної давності до вимоги позивача.

21.05.2019 через відділ діловодства суду позивачем подано пояснення по справі.

В судовому засіданні 11.06.2019 відкладено розгляд клопотання про закриття провадження у справі та з урахуванням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.06.2019.

19.06.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення щодо клопотання про закриття провадження у справі (вих. №14/3-1781 від 11.06.2019) та клопотання про витребування доказів, а саме: з Північного апеляційного господарського суду деталізації послуг оператора ГТС з балансування ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" за січень-червень 2016 року, які знаходяться в матеріалах справи №910/10225/16.

26.06.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові заперечення на заяву про закриття провадження у справі та заперечення на заяву про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 26.06.2019 судом розглянуто заяву про закриття провадження у справі (вих. №14/3-1781 від 11.06.2019) та відмовлено в її задоволенні, з огляду на наступне.

Заява про закриття провадження у справі (вих. №14/3-1781 від 11.06.2019) обґрунтована в тому числі тим, що в доданих позивачем до письмових пояснень (№1001 ВИХ - 19 - 1700 від 21.05.2019) інформаційних довідках AT "УКРТРАНСГАЗ" за січень-червень 2016 року визначена різниця між обсягами природного газу, поставленими споживачам НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" та даними алокацій операторів ГРМ. Фактичні обставини щодо цієї різниці між обсягами природного газу, поставленими споживачам НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" та даними алокацій операторів ГРМ, вже були предметом розгляду у справі №910/10225/16.

Розглянувши заяву відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає, що передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами. Однак, предмет позову у справі, надані позивачем докази свідчать, що предмет позову у справі №910/10225/16 не є тотожним предмету позову у даній справі, що відповідно свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175, пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

В судовому засіданні 26.06.2019 судом, також, розглянуто заяву відповідача про витребування доказів.

Так, у своїй заяві відповідач просить суд витребувати у Північного апеляційного господарського суду деталізації послуг оператора ГТС з балансування ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" за січень-червень 2016 року, які знаходяться в матеріалах справи №910/10225/16.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

У відповідності до ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у клопотанні позивача має бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Розглянувши клопотання відповідача, суд відмовив в його задоволенні, оскільки докази, які відповідач просить суд витребувати не вплинуть на вирішення по суті спору між сторонами у даній справі.

Більш того, відповідачем не наведено обґрунтувань щодо пропуску встановленого ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України строку на подання клопотання про витребування доказів.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про витребування доказів, у зв`язку із чим суд відмовив в його задоволенні.

Присутній в судовому засіданні 26.06.2019 представник відповідача заявив клопотання про признання колегіального розгляду у справі, посилаючись на складність справи.

У відповідності до п. 17 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про колегіальний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку наказного і спрощеного позовного провадження.

При цьому, Господарським процесуальним кодексом України не визначено, які саме категорії справ підлягають колегіальному розгляду, а складність справи може визначатися залежно від складності спірних правовідносин, доказового наповнення матеріалів справи, неоднаковості судової практики застосування правових норм, що регулюють спірні відносини, тощо.

Наведені відповідачем у клопотанні обставини в обґрунтування призначення колегіального розгляду справи (правове регулювання спірних правових відносин) не є достатніми підставами для визначення категорії даної справи як складної та призначення колегіального розгляду справи.

Окрім того, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та призначення колегіального розгляду справи.

За таких обставин, клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи № 910/2663/19 задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 26.06.2019 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/2663/19 до судового розгляду по суті на 24.07.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 24.07.2019 судом розпочато розгляд справи по суті. Суд заслухав вступні слова позивача та відповідача, та перейшов до стадії обставин справи та дослідження доказів.

В судовому засіданні 24.07.2019 судом оголошено перерву з розгляду справи по суті до 13.08.2019.

В судовому засіданні 13.08.2019 судом продовжено розгляд справи по суті зі стадії з`ясування обставин та дослідження доказів.

Представник позивача у судовому засіданні 13.08.2019 підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 13.08.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2016 між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" (позивачем, оператором) та Національною акціонерною компанією "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (відповідачем, замовником) було укладено договір № транспортування природного газу (далі - договір).

03.03.2016 сторони уклали додаткову угоду № 1, якою виклали статті ІІ-ХІ Договору в новій редакції.

Відповідно до п. 2.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1, за цим договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно із п. 2.2. договору, в редакції додаткової угоди № 1, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених договором.

Пунктом 2.3. договору, в редакції додаткової угоди № 1, визначені послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно із п. 7.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1, вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Розділом ХІ договору, в редакції додаткової угоди № 1, сторони узгодили порядок визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

Відповідно до п. 9.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1, у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного балансу відповідно до кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс визначається відповідно до кодексу.

За умовами п. 9.2. договору, в редакції додаткової угоди № 1, вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою: Вбалансування БЦГ х К х QБГ, де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного балансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування з деталізацією у вигляді додатка до рахунка-фактури, з подальшим наданням оригіналу рахунку-фактури. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4. договору в редакції додаткової угоди № 1).

Згідно з п. 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 17.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2016.

Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи не містять заяв сторін (однієї із сторін) про припинення дії договору чи про перегляд його умов, а отже такий договір на даний час продовжує свою дію до 31.12.2019.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, на виконання положень Кодексу ГТС оператори відповідних газорозподільних систем надали позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем відповідача в точках виходу до газорозподільних систем. На підставі відповідних відомостей позивач здійснив алокацію обсягів природного газу відповідача, відібраних споживачами відповідача з точки виходу з газотранспортної системи в точках виходу до газорозподільних систем, за результатами чого було встановлено наявність у відповідача у період з січня по червень 2016 року негативного місячного небалансу.

Оскільки негативний місячний небаланс за період з січня по червень 2016 року відповідачем врегульований не був, позивач склав односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу: №01-16--БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 191243446,16 грн., №02-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 122256576,55 грн., №03-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 117083595,59 грн., №04-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 6639235,12 грн., №05-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 2677847,83 грн., №06-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 3659468,47 грн.

Загальна вартість наданих послуг балансування становить 443560169,72 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що всупереч вимогам законодавства та умовам договору відповідач не сплатив заборгованість за надані послуги в розмірі 443 560 169,72 грн., чим порушив умови п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, що, в свою чергу, є порушенням прав позивача.

Таким чином, посилаючись на виникнення у відповідача у період з січня по червень 2016 року негативного місячного небалансу, який не був врегульований відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та умов договору, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 443 560 169,72 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу та нарахованих на суму боргу 3% річних у сумі 22 603 340,16 грн. та інфляційних втрат у сумі 70969327,16 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за послуги балансування обсягів природного газу, за договором транспортування природного газу №160200329 від 12.02.2016, яка складається з: основної заборгованості в розмірі 443 560 169,72 грн. за послуги балансування обсягів природного газу за період з січня по червень 2016 року на підставі актів від 29.05.2017 та нарахованих на суму боргу 3% річних у сумі 22 603 340,16 грн. та інфляційних втрат у сумі 70 969 327,16 грн.

Правовідносини з транспортування природного газу та діяльність Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" як оператора газотранспортної системи врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 19 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Статтею 20 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи. Ліцензія на провадження діяльності з транспортування природного газу видається виключно тому заявнику, щодо якого прийнято остаточне рішення про сертифікацію відповідно до статей 24, 26 цього Закону, крім заявника, щодо якого Регулятор прийняв рішення про незастосування статті 23 цього Закону відповідно до статті 54 цього Закону.

Права та обов`язки оператора газотранспортної системи встановлені у статті 22 Закону України "Про ринок природного газу", частиною 1 якої передбачено, що права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативно-правовими актами, а також договором транспортування природного газу.

Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності (п. 2, п. 3 гл. 1 р. 1 Кодексу ГТС).

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до Кодексу ГТС:

- балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації. Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (пункт 5 глави 1 розділу І Кодекс ГТС у редакції, чинній до 28.04.2017);

- алокація - це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу (пункт 5 глави 1 Розділу І у редакції, чинній до 28.04.2017);

- алокація - це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (пункт 5 глави 1 Розділу І Кодекс ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017);

Виходячи зі змісту визначення алокації, наведеного у згаданих редакціях Кодексу ГТС, обсяг природного газу по замовниках послуг транспортування визначається у будь-якому разі у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів).

Відповідно до положень Кодексу ГТС:

- місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування (підпункт 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодекс ГТС, у редакції чинній до 28.04.2017);

- місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу (підпункт 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодекс ГТС, у редакції чинній з 28.04.2017);

- алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/реномінації, крім випадків, передбачених нижче. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи (пункт 10 глави 3 розділу XIІ Кодекс ГТС у редакції, чинній до 28.04.2017);

- алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації /місячній номінації / реномінації, крім випадків, передбачених нижче. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи (пункт 8 глави 3 розділу XIІ Кодекс ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017).

Як підтверджено матеріалами справи, у травні 2017 року позивачем здійснено перерахунок вартості послуг з балансування обсягів природного газу, наданих відповідачу у період з січня 2016 року по червень 2016 року, про що склав односторонні акти №01-16--БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 191243446,16 грн. (січень 2016 року), №02-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 122256576,55 грн. (лютий 2016 року), №03-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 117083595,59 грн. (березень 2016 року), №04-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 6639235,12 грн. (квітень 2016 року), №05-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 2677847,83 грн. (травень 2016 року), №06-16- БАЛАНС/29-05-17 від 29.05.2017 на суму 3659468,47 грн. (червень 2016 року).

Вказані акти разом з розрахунком вартості послуг балансування після проведення коригування, а також рахунками на оплату збільшеної вартості послуг балансування, були направлені відповідачу 06.06.2017 разом з супровідними листами вих. №1001ВИХ-17-1059/1001.14 від 02.06.2017 та вих. №1001ВИХ-17-1038/1001.14 від 02.06.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про ринок природного газу" розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи.

Частиною 3 статті 35 ЗУ "Про ринок природного газу" передбачено, що оператор газотранспортної системи (позивач) повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Відповідно до положень глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції чинній станом на січень-червень 2016 року) замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 9.4 договору, позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

За змістом пунктів 1 - 2 глави 2 розділу ХІV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи розраховує добовий небаланс щодо кожного замовника послуг транспортування для кожної газової доби як різницю між обсягом природного газу, яку замовник послуг транспортування передав у точках входу, і обсягом природного газу, який відібрав з газотранспортної системи у точках виходу за цю газову добу. Оператор щодоби до 15.00 години UTC (17:00 за київським часом) для зимового періоду та 14:00 години UTC (17:00 за київським часом) для літнього періоду наступної газової доби інформує замовника послуг транспортування про добовий небаланс на підставі розрахункових даних, одержаних у процесі алокації, відповідно до положень розділу XII цього Кодексу. Рівень інформації, що надсилається замовнику послуг транспортування, буде відповідати тому рівню, яким володіє оператор газотранспортної системи на час надання.

Відповідно до пунктів 1 - 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС (в редакції чинній з 28.04.2017), оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно пунктів 4, 7 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Главою 4 розділу ХІV Кодексу ГТС встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу (п. 1). Оператор газотранспортної системи визначає базову ціну газу щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті (п. 2).

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (пункти 3, 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній до 28.04.2017).

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3, 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017).

Як вказано судом, вище, за змістом пункту 10 глави 3 розділу XIІ Кодексу ГТС в редакції чинній станом на січень-червень 2016 року, алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/реномінації, крім випадків, передбачених нижче. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи.

У відповідності до Кодексу ГТС під несанкціонованим відбором природного газу розуміється відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

У точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу. У разі якщо природний газ відбирається на підставі підтвердженої номінації у цій точці виходу лише одним замовником послуг транспортування, загальний обсяг природного газу, який визначено на підставі результатів вимірювань, повинен бути призначений такому замовнику послуг транспортування (пункт 1 глави 2 розділу XII Кодексу ГТС у редакції, чинній до 28.04.2017).

Отже, за змістом Кодексу газотранспортної системи в редакціях, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 та №304 від 10.03.2016, у період з січня по червень 2016 року оператор газотранспортної (АТ "УКРТРАНСГАЗ") не мав повноважень здійснювати алокацію обсягів природного газу. Процедуру алокації у вказаний період мав повноваження здійснювати лише оператор газорозподільної системи.

У період з січня 2016 року по червень 2016 року у АТ "УКРТРАНСГАЗ" були відсутні підстави для надання послуг балансування та складання відповідного акту про надання таких послуг на обсяги газу, які вносяться в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи.

З аналізу наведених положень Кодексу газотранспортної системи, АТ "УКРТРАНСГАЗ" не мав повноважень на складання відповідного акту про надання таких послуг на обсяги газу.

Отже, у травні 2017 року позивач склав акти надання послуг балансування обсягів природного газу за період з січня 2016 року по червень 2016 року, у який як встановлено судом вище, відповідні повноваження для надання послуг балансування та складання відповідного акту у позивача були відсутні.

Також, проаналізувавши норми Кодексу ГТС, враховуючи, що в обґрунтування заявленого позову позивач посилається на акти надання послуг балансування від 29.05.2017, суд дійшов висновку, що даним нормативно - правовим актом чітко встановлені строки, в межах яких оператор газотранспортної системи має визначити небаланс замовника послуги, як добовий так і місячний, та вчинити відповідні дії по його усуненню.

Відповідні строки визначення небалансу замовника послуги встановлені і у договорі транспортування природного газу №160200329 від 12.02.2016.

При цьому, оператор газотранспортної системи не наділений правом коригувати, тобто перераховувати, місячні небаланси попередніх газових місяців, по яким ним вже було надано послуги з балансування обсягів природного газу.

Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів, анулювання попередніх та формування нових актів фактично через рік після строків встановлених договором та Кодексом ГТС для визнання небалансу замовника, суперечить положенням розділу ХІV Кодексу ГТС.

З врахуванням положень пунктів 1 - 2 глави 3 розділу ХІV та пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, а також п. п. 9.1, 9.2, 9.4 договору №160200329 від 12.02.2016, фактичний обрахунок позивачем вартості балансування мав відбуватися у наступному місяці після місяця, у якому здійснювалось балансування, отже, позивач безпідставно у травні 2017 року (29.05.2017) провів перерахунок місячних небалансів відповідача за січень 2016 року по червень 2016 року.

Отже, складання позивачем та направлення відповідачу актів надання послуг балансування від 29.05.2017 за період січень 2016 року по червень 2016 року фактично свідчить про проведення додаткових перерахунків вартості послуг, коригувань, що не може вважатись правомірним, оскільки відповідні дії позивача не передбачені ані умовами договору, ані Кодексом газотранспортної системи, в редакції чинній станом на 2016 рік, що свідчать про порушення позивачем порядку надання послуг балансування та строків передбачених умовами договору та нормами Кодексу ГТС .

Враховуючи вище наведене, позивачем безпідставно здійснено перерахунок місячних небалансів відповідача за січень 2016 року по червень 2016 року згідно із редакцією Кодексу ГТС, чинною з 28.04.2017, тобто після виникнення спірних правовідносин.

Щодо посилань відповідача про те, що у межах справи №910/10225/16 вже було вирішено спір між тими ж самими сторонами, що і у даній справі, з тих же підстав та предмету, то суд не приймає відповідні доводи відповідача, оскільки у межах справи №910/2663/19 позивач в обґрунтування позову надає нові акти надання послуг балансування, у межах даної справи інший предмет позову та досліджуються інші докази.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача 443 560 169,72 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за період з січня по червень 2016 року за договором №160200329 від 12.02.2016.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову у відповідній частині, не підлягають задоволенню і позовні вимоги у частині щодо стягнення нарахованих позивачем 3% річних у сумі 22 603 340,16 грн. та інфляційних втрат у сумі 70969327,16 грн.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності до вимог, то суд зазначає наступне.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії").

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування ним матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, з огляду на визначені договором та Кодексом ГТС строки визначення небалансу, враховуючи, що позивач звернувся до суду із даним позовом у березні 2019 року, то суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість доводів відповідача про те, що має місце пропуск позивачем строку на звернення до суду, а саме за вимогою про стягнення послуг балансування обсягів природного газу за січень 2016 року. Вимоги про стягнення послуг балансування обсягів природного газу за лютий - червень 2016 року, з урахуванням встановлених у договорі строків, заявлені позивачем в межах строку позовної даності.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013).

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27.05.2014 у справі № 3-23гс14.

Таким чином, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено з підстав його необґрунтованості, суд не застосовує при цьому позовну давність та наслідки її спливу до вимог про стягнення боргу за надані послуги за січень 2016 року, оскільки позовна давність застосовується лише за наявності порушення прав особи.

Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позову Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" до Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" про стягнення 537 133 137,03 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.08.2019.

Суддя О.В. Гулевець