ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 921/152/17-г/4

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Теребовлянського районного споживчого товариства - не з'явився,

Теребовлянської міської ради Тернопільської області - Мужа В.В.,

Фізичної особи-підприємця Кравчишина Романа Івановича - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Скірчака Ігоря Івановича - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Кравчишин Любові Іванівни - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Демківа Романа Богдановича - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Шубіної Галини Степанівни - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Чайківського Василя Йосиповича - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Пекарського Володимира Петровича - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Аверкієвої Наталії Вікторівни - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Благітки Людмили Володимирівни - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Зелінського Володимира Миколайовича - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Зелінського Віталія Володимировича - не з'явився,

Фізичної особи-підприємця Юрши Олега Михайловича - не з'явився,

Відділу архітектури та містобудування

Теребовлянської міської ради - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Теребовлянського районного споживчого товариства

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 (у складі колегії суддів: Матущак О.І. (головуючий), Дубник О.П., Мирутенко О.Л.)

та рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2018 (суддя Шумський І.П.)

у справі № 921/152/17-г/4

за позовом Теребовлянського районного споживчого товариства

до Теребовлянської міської ради Тернопільської області,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця Кравчишина Романа Івановича, Фізичної особи-підприємця Скірчака Ігоря Івановича, Фізичної особи-підприємця Кравчишин Любові Іванівни, Фізичної особи-підприємця Демківа Романа Богдановича, Фізичної особи-підприємця Демківа Романа Богдановича, Фізичної особи-підприємця Шубіної Галини Степанівни, Фізичної особи-підприємця Чайківського Василя Йосиповича, Фізичної особи-підприємця Пекарського Володимира Петровича, Фізичної особи-підприємця Аверкієвої Наталії Вікторівни, Фізичної особи-підприємця Благітки Людмили Володимирівни, Фізичної особи-підприємця Зелінського Володимира Миколайовича, Фізичної особи-підприємця Зелінського Віталія Володимировича, Фізичної особи-підприємця Юрши Олега Михайловича, Відділу архітектури та містобудування Теребовлянської міської ради,

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсними (незаконними) паспортів прив'язки тимчасових споруд,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Теребовлянське районне споживче товариство (далі - Теребовлянське РСТ) звернулося до суду з позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (далі - Теребовлянська міськрада), у якому просило усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,6956 га по вул. Паращука, 7 у м. Теребовля, яка перебуває у постійному користуванні позивача згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії 1-ТР № 001696 від 12.02.2001, шляхом визнання недійсними (незаконними) паспортів прив'язки тимчасових споруд (далі - ТС), у тому числі: паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-6 від 29.09.2016, виданий ФОП Кравчишину Р.І.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-36 від 29.09.2016, виданий ФОП Скірчаку І.І.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-7 від 29.09.2016, виданий ФОП Кравчишин Л.І.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-8 від 29.09.2016, виданий ФОП Демківу Р.Б.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-10 від 26.10.2016, виданий ФОП Шубіній Г.С.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-24 від 26.10.2016, виданий ФОП Чайківському В.Й.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-14 від 26.10.2016, виданий ФОП Пекарському В.П.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-11 від 26.10.2016, виданий ФОП Аверкієвій Н.В.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-21 від 26.10.2016, виданий ФОП Благітці Л.В.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-17 від 26.10.2016, виданий ФОП Зелінському В.М.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-18 від 26.10.2016, виданий ФОП Зелінському В.В.; паспорт прив'язки ТС торгового призначення № ТС-19 від 01.11.2016, виданий ФОП Юрші О.М.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що видачою Відділом архітектури та містобудування Теребовлянської міськради паспортів прив'язки ТС фізичним особам-підприємцям на земельну ділянку по вул. Паращука, 7 у м. Теребовля, яка є в постійному користуванні позивача, порушено права та законні інтереси Теребовлянського РСТ на самостійне ведення господарської діяльності і використання наданої йому земельної ділянки. Водночас позивач зауважив, що видача зазначених паспортів відбулася з порушенням нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правовідносини.

Ухвалами Господарського суду Тернопільської області від 30.03.2017 та від 26.07.2018 до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено зазначених вище фізичних осіб-підприємців, а також Відділ архітектури та містобудування Теребовлянської міськради.

Суди розглядали справу неодноразово.

Останнім рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2018, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019, у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення з посиланням на положення статей 15, 16, 386, 391, 396 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК), статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК) мотивовано тим, що звертаючись до господарського суду із зазначеним позовом, Теребовлянське РСТ не визначило, які дії повинен вчинити чи припинити відповідач для відновлення права позивача. Також позивачем не доведено існування об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей у зв'язку з оформленням цих паспортів; позивачем не наведено існування обставин, які є підставою для задоволення негаторного позову, враховуючи те, що видані паспорти прив'язки ТС не свідчать про виникнення у третіх осіб права користування земельною ділянкою, яка належить позивачу на праві постійного користування. Судами наголошено, що існування паспортів прив'язки без чинності рішень Теребовлянської міськради від 29.03.2016 № 53 та від 30.08.2016 № 133, на підставі яких паспорти прив'язок видано третім особам у справі, не вказує на створення позивачеві перешкод щодо реалізації ним прав землекористувача чи про існування реальної загрози порушення такого права. Крім того, суди дійшли висновку, що оспорюванні паспорти не є правочинами в розумінні статті 202 ЦК чи господарськими зобов'язаннями згідно зі статтею 173 ГК, тому не можуть визнаватися недійсними відповідно до статей 203, 215 ЦК або статей 202, 208 ГК.

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у квітні 2019 року Теребовлянське РСТ подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу Теребовлянське РСТ обґрунтовує тим, що оскаржені судові рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням статті 55 Конституції України, статей 92, 152 ЗК, статей 386, 391, 396 ЦК, статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», положень Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, статей 11, 75, 316 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) та невиконанням судами попередніх інстанцій при новому розгляді справи вказівок суду касаційної інстанції щодо врахування висновків та обставин, встановлених у справах № 921/241/16-г/17 і № 921/681/16-г/17; судами не надано відповідної правової оцінки тому, що паспорти прив'язки ТС в порушення вимог Порядку видано фізичним особам-підприємцям на вже встановлені споруди на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні позивача, тому висновки судів про недоведеність реальної небезпеки порушення земельних прав позивача є помилковими; судами не враховано, що обраний позивачем спосіб захисту гарантує відновлення прав позивача на самостійне використання земельної ділянки поза волею власника чи третіх осіб

Теребовлянська міськрада у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що постановлені у справі судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права, тому просить залишити їх без змін, а касаційну скарну Теребовлянського РСТ без задоволення.

Теребовлянське РСТ та треті особи в судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ураховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В'ячеслав Корчагін проти Росії", те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов'язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

При вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міськради «Про переоформлення права власності на цілісний майновий комплекс Теребовлянським РСТ» від 26.07.2011 № 186 вирішено переоформити право власності за Теребовлянським РСТ на цілісний майновий комплекс ринку, який знаходиться в м. Теребовля по вул. Паращука, 7, та видати позивачу свідоцтво на право власності на зазначений цілісний майновий комплекс, доручено Теребовлянському БТІ зареєструвати за позивачем право власності на нерухоме майно. На підставі цього рішення Теребовлянським БТІ виготовлено технічний паспорт на цілісний майновий комплекс ринку за наведеною адресою.

Зазначене рішення у визначеному законом порядку незаконним не визнавалося, що підтверджено обставинами, встановленими у постанові Теребовлянського районного суду від 15.01.2013 у справі № 1914/2978/12.

Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про реєстрацію права власності за індексним № 34812292 від 12.03.2015 Теребовлянське РСТ є власником цілісного майнового комплексу (реєстраційний номер об'єкта 0) за адресою: Тернопільська обл., м. Теребовля, вул. Паращука, 7, загальною площею 1 305,6 м2 (адміністративний будинок із допоміжними приміщеннями, павільйони з торгівлі продовольчими та непродовольчими товарами, павільйон з торгівлі м'ясопродуктами із добудовою готелю та лабораторії), право власності на який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.06.2013 за позивачем у справі.

Разом із тим позивач є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 0,6956га в межах згідно з Планом зовнішніх меж землекористування, наданої для обслуговування приміщень ринку та його функціонування по вул. Паращука, 7 у м. Теребовля, що підтверджується державним актом серії І-ТР № 001696 від 12.02.2001, а також витягом з Реєстру речових прав від 12.03.2015.

Законність видачі позивачу зазначеного державного акта підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили, у справі № 921/377/16-г/17.

29.03.2016 виконавчим комітетом Теребовлянської міськради прийнято рішення № 53 «Про надання дозволу на виготовлення схеми розміщення тимчасової споруди», згідно з яким фізичним особам-підприємцям (у тому числі тим, які є третіми особами у справі, що розглядається) надано дозвіл на виготовлення схеми розміщення ТС по вул. Паращука, 7 у м. Теребовля для подальшого затвердження та виготовлення паспорту прив'язки даної тимчасової споруди.

30.08.2016 виконавчим комітетом Теребовлянської міськради прийнято рішення № 133 «Про затвердження схеми розміщення тимчасових споруд», яким затверджено схему розміщення ТС для тих же підприємців у м. Теребовля по вул. Паращука, 7, для подальшого затвердження та виготовлення паспорту прив'язки тимчасових споруд.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міськради від 20.12.2016 № 201 внесено зміни у рішення від 30.08.2016 № 133 у частині адреси розміщення тимчасових споруд з «вул. Паращука, 7» на «вул. Паращука».

Також судами встановлено, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2016 у справі № 921/241/16-г/17, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2017, визнано недійсним рішення виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 29.03.2016 № 53 «Про надання дозволу на виготовлення схеми розміщення тимчасової споруди», а рішенням Господарського суду Тернопільської області від 20.12.2016 у справі № 921/681/16-г/17, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення виконавчого комітету Теребовлянської міськради від 30.08.2016 № 133 «Про затвердження схеми розміщення тимчасових споруд», з мотивів прийняття рішення з порушенням чинного законодавства, прав та охоронюваних законом інтересів Теребовлянського РСТ, як постійного користувача земельної ділянки по вул. Паращука, 7 у м. Теребовля та власника цілісного майнового комплексу, розміщеного на цій земельній ділянці.

Отже, обставини, встановлені судовими рішеннями у справах № 921/241/16-г/17 та № 921/681/16-г/17, підтверджують, що паспорти прив'язки на розміщення ТС видавалися підприємцям, які є третіми особами у справі № 921/152/17-г/4, для встановлення та обслуговування ТС (кіосків) на земельній ділянці по вул. Паращука, 7 у м. Теребовля, яка перебуває у постійному користуванні позивача.

У подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Теребовлянської міськради від 30.08.2016 № 133 Відділ архітектури та містобудування Теребовлянської міськради видав фізичним особам-підприємцям, які є третіми особами у справі, паспорти прив'язки ТС.

Позивач вважає, що видані Відділом архітектури та містобудування Теребовлянської міськради третім особам у справі паспорти прив'язки ТС порушують його право щодо користування земельною ділянкою по вул. Паращука, 7 у м. Теребовля, що слугувало підставою для звернення останнього до суду із вимогою усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсними (незаконними) паспортів прив'язки ТС.

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями статті 20 ГК держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист прав і законних інтересів.

Отже, наведені норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (пункти 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Крім того, вирішуючи спір, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по вул. Паращука, 7 у м. Теребовля, яка перебуває у постійному користуванні позивача, шляхом визнання недійсними (незаконними) паспортів прив'язки ТС.

Згідно зі статтею 95 ЗК землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. За змістом статті 152 ЗК власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Землекористувачеві забезпечується захист його права на користування земельною ділянкою нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наведеною нормою передбачено, що власник майна має право шляхом подання негаторного позову вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Ця норма регулює захист права власності не в будь-якому випадку, а в разі його порушення шляхом вчинення перешкод у здійсненні власником його правомочностей з користування та/або розпорядження майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушення прав власника, які не пов'язані з позбавленням володіння майном.

Усунення перешкод власнику у користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суди попередніх інстанцій виходили із того, що Теребовлянське РСТ, звертаючись до суду з позовом у справі, яка розглядається, не зазначило, які дії повинен вчинити чи припинити відповідач для відновлення права позивача щодо користування земельною ділянкою. При цьому позивачем не доведено, яку реальну небезпеку порушення земельних прав позивача несуть видані Відділом архітектури та містобудування Теребовлянської міськради паспорти прив'язок ТС та існування об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні позивачем своїх правомочностей у зв'язку з оформленням таких паспортів.

Разом із тим відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068, паспорт прив'язки ТС це комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території (пункт 1.4).

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішення виконавчого комітету Теребовлянської міськради від 29.03.2016 № 53 та від 30.08.2016 № 133, якими фізичним особам-підприємцям (у тому числі тим, які є третіми особами у справі, що розглядається) надано дозвіл на виготовлення схеми розміщення ТС і затверджено схеми розміщення ТС на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача, визнано незаконними у судовому порядку. Отже, сама по собі наявність таких паспортів за відсутності відповідної правової підстави, на якій було видано такі документи, жодних правових наслідків (обмежень) або ускладнень у реалізації позивачем правомочностей землекористувача не несе.

Такі висновки судів узгоджуються з правовим висновком, наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 905/1552/16, стосовно того, що розміщення ТС відбувається за умови наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Однак у справі, яка розглядається, відповідні рішення органу місцевого самоврядування визнано незаконним у судовому порядку (справи № 921/241/16-г/17 та № 921/681/16-г/17).

Наведеним спростовуються посилання Теребовлянського РСТ у касаційній скарзі щодо неврахування судами при вирішенні цієї справи обставин, встановлених судовими рішеннями у справах № 921/241/16-г/17 та № 921/681/16-г/17, тому такі доводи відхиляються судом касаційної інстанції.

Водночас, як правильно зауважено судами попередніх інстанцій, паспорт прив'язки ТС, відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, є комплектом документів із визначенням певних даних та не встановлює набуття суб'єктами господарювання будь-яких прав на земельну ділянку. Отже, такий документ не є ані актом органу місцевого самоврядування, який може бути визнано незаконним відповідно до статей 16, 21, 393 ЦК, ані правочином в розумінні положень статей 202, 203 ЦК, який може бути визнано недійсним у порядку, передбаченому статтею 215 ЦК.

Натомість у пункті 2.27 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності передбачено умови, за якими дію паспорта прив'язки ТС може бути анульовано.

Однак, за встановленими судами попередніх інстанцій обставин, вимоги Теребовлянського РСТ щодо анулювання паспортів прив'язки ТС, виданих фізичним особам-підприємцям згідно з переліком, наведеним у рішенні виконавчого комітету Теребовлянської міськради від 30.08.2016 № 133, вже були предметом розгляду у межах адміністративної справи № 606/2069/17.

У зв'язку з наведеним, а також беручи до уваги зазначені положення законодавства, надану судом правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, фактичні обставини у справі, встановлені судами під час її вирішення, підтверджують покладені в основу судових рішень висновки про не доведення позивачем факту порушення його прав або законних інтересів відповідачем з огляду на правову природу тих правовідносин, що виникли між сторонами, та невідповідність обраного позивачем способу захисту фактичним обставинам у справі, що виключає можливість покладення на відповідача обов'язку усунути позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсними (незаконними) паспортів прив'язки ТС.

При цьому суди першої та апеляційної інстанцій, виконавши вказівки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у цій справі, повно та всебічно дослідили обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно відмовили у задоволенні заявлених позовних вимог.

Доводи Теребовлянського РСТ про те, що судами неправильно застосовано положення статей 386, 391, 396 ЦК, а також стосовно того, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права є безпідставними з огляду на таке.

Як зазначалося вище, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Судами правомірно зауважено, що відповідно до змісту статей 16, 21, 391, 393 ЦК, статті 20 ГК, статті 152 ЗК серед іншого, самостійними способами захисту прав і охоронюваних законом інтересів землекористувача є, зокрема, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (негаторний позов); визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Оскільки, за встановлених обставин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, позивачем в одній вимозі об'єднано два різних способи захисту, а саме: усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсними (незаконними) паспортів прив'язки ТС, що не відповідає правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та не доводить факту перешкоджання позивачеві у здійсненні його законного права користування земельною ділянкою, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в обраний позивачем спосіб.

Водночас суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 905/1552/16 також наведено правовий висновок про те, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу, оскільки розміщення ТС самовільно забороняється.

З урахуванням наведеного, а також за обставин самовільного зайняття належної позивачу на праві постійного користування земельної ділянки, про що ним наголошувалося у касаційній скарзі, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до осіб, які використовують зазначену земельну ділянку без відповідних правових підстав, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу ТС.

Тим більше, за встановлених судами попередніх інстанцій обставин, відповідні позови Теребовлянського РСТ про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по вул. Паращука,7 у м. Теребовля шляхом демонтажу встановлених на ній ТС (кіосків) підприємців вже були предметом судового розгляду, зокрема у справах № 921/154/16-г/17, № 921/153/16-г/13, № 921/1061/15-г/6, і судовими рішеннями, які набрали законної сили, такі позови було задоволено.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Загалом обґрунтування касаційної скарги стосується повторного дослідження обставин, що вже були встановлені судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, та переоцінки тих доказів, які вже оцінювалися судом в процесі розгляду цієї справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені судом, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК, колегія суддів зазначає, що оскаржені судові рішення постановлено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому правових підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Теребовлянського районного споживчого товариства залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2018 у справі № 921/152/17-г/4 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: І. С. Міщенко

В. Г. Суховий