ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.08.2019 Справа № 905/697/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: фізичної особи-підприємця Білокінь Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Мира, будинок 70; )

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Фізична особа-підприємець Білокінь Віктор Миколайович звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невмотивовану відмову відповідача поновлювати дію договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :04:012:0254 , площею 0.0100 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 9, 19 Конституції України, ст. ст. 24, 26, 59, 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 120, 122, 124 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 33 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 377, 626, 792 Цивільного кодексу України.

Позивач в судове засідання 14.08.2019 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання 14.08.2019 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Під час розгляду даної справи від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній проти задоволення позовних вимог заперечував з посиланням на те, що у спірних правовідносинах не було порушено переважне право позивача на поновлення договору оренди, а орендодавець скористався своїм правом заперечити проти поновлення договору оренди земельної ділянки в порядку ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

06.03.2013 між ОСОБА_2 (далі - продавець) та Білокінь Віктором Миколайовичем (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до п. 1.1. якого на умовах, передбачених цим договором, продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність нерухоме майно (вісімдесят чотири літера «б») (далі - «нерухоме майно та/або нежитлова будівля») і зобов`язується сплатити за зазначене нерухоме майно передбачену цим договором грошову суму.

Нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці Маріупольської міської ради, площею 0,0100 га, яка має кадастровий номер: :04:012:0254 . Договір оренди земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробагатько О.В. 14.06.2006 року за р. №1017.

Вказаний договір підписаний представниками сторін без зауважень та зареєстрований приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Ходаріною О.С. 06.03.2013 за № 73.

14.10.2014 між Маріупольською міською радою (далі - орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Білокінь Віктором Миколайовичем (далі - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 28.03.2014 № 6/38-4262 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :04:012:0254 ).

В оренду передається земельна ділянка площею 0,0100 га (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.2. договору на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля.

Відповідно до п. 3.1. договору договір укладена на 5 (п`ять) років (з 28.03.2014 року до 28.03.2019).

Згідно п. 3.2. договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Відповідно до п. 5.1. договору земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (обслуговування перукарні).

Пунктом 9.2. договору встановлені обов`язки орендаря, зокрема, орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; використовувати земельну ділянку відповідно до мети та цільового призначення, визначених у договорі, з дотриманням режиму використання земель; сплачувати орендну плату в порядку та у строки, передбачені договором.

Згідно п. 14.2. договору цей договір набуває чинності відповідно до ст. 3,4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками, та зареєстрований Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 27.10.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №28662035 від 27.10.2014 (а.с. 32).

Відповідно до наявного в матеріалах справи опису вхідного пакету документів на отримання адміністративної послуги від 28.12.2018, реєстраційний номер № 038-01.27 - 00419, позивач звертався в установленому законом порядку для отримання документу дозвільного характеру: рішення міської ради про подовження терміну оренди земельної ділянки за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку (а.с. 33-34).

Також листом б/н від 28.01.2019 позивач звернувся до відповідача з пропозицією продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 відповідно до п.3.2. договору. До вказаного листа було додано проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки (а.с. 36). Даний лист був отриманий 28.01.2019, про що мається відповідна відмітка у правому нижньому кутку аркуша (а.с.35).

Рішенням Маріупольської міської ради від 25.06.2018 № 7/32-2853 затверджено Положення про департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, відповідно до п. 1.10. якого Департамент є органом, уповноваженим управляти майном міської комунальної власності, органом приватизації майна міської комунальної власності, в тому числі забезпечувати виконання повноважень органів місцевого самоврядування в галузі земельних відносин.

Пунктом 2.17 вищезазначеного положення передбачено, що до основних напрямків роботи Департаменту відноситься підготовка на розгляд міської ради проектів рішень про прийняття нерухомого (а в окремих випадках і рухомого) майна до комунальної власності, передачі майна у державну власність, власність юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, з питань розпорядження землями територіальної громади, передачі земельних ділянок у власність (оренду), надання земельних ділянок у постійне користування, вилучення земельних ділянок, викупу земельних ділянок для суспільних потреб, продажу земельних ділянок комунальної власності, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, форми та змісту договорів оренди земельних ділянок, інших питань у сфері регулювання земельних відносин відповідно до своєї компетенції.

Рішенням Маріупольської міської ради від 26.02.2019 № 7/39-3733 "Про надання права підпису листів - заперечень стосовно наміру продовження договорів оренди земельних ділянок" надано право підпису листів - заперечень стосовно наміру подовження договорів оренди земельних ділянок директору департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради та директору юридичного департаменту Маріупольської міської ради.

Листом № 26.4-18437-26.1 від 29.03.2019 Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради повідомив позивача про те, що термін дії вищезазначеного договору сплинув 28.03.2019, та, одночасно, про відсутність наміру поновлювати дію вказаного договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Посилаючись на положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», належне виконання орендарем обов`язків за умовами договору та відсутність заборгованості з орендної плати, що підтверджується довідкою Департаменту фінансів Маріупольської міської ради № 28.2-21741-28.8.1. від 12.04.2019 (а.с. 38), позивач звернувся до господарського суду Донецької області з даним позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 на той самий термін та на тих умовах, котрі передбачені договором оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014, виклавши її у наступній редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 року, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за №7478824 від 27.10.2014

місто Маріуполь, Донецька область, _______________ року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70, іменована далі «Орендодавець», в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська Максима Івановича (РНОКПП НОМЕР_3 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови «Про надання повноважень з вчинення правочинів» від 23.01.2017 року № 23р, з одного боку, та фізична особа - підприємець Білокінь Віктор Миколайович (РНОКПП НОМЕР_4 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , іменований надалі «Орендар», з другого боку, уклали цю додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 року, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за № 7478824 від 27.10.2014, керуючись ст. 33 Закону України «Про оренду землі», про нижченаведене:

1. Пункт 3.1. розділу 3. СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ в договорі оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 року, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за № 7478824 від 27.10.2014 викласти у наступній редакції:

« 3.1. Договір укладено на 5 (п`ять) років (з 29.03.2019 до 29.03.2024)».

2. Усі інші пункти договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за № 7478824 від 27.10.2014, не змінені цією додатковою угодою, залишаються без змін.

3. Цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий - в орендаря.

4. Зміст ст.ст. 12, 93, 124 Земельного кодексу України сторонам договору відомо.

5. Цей договір набуває чинності відповідно до ст.. 3, 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Підписи сторін

Орендодавець Орендар

Маріупольська міська рада фізична особа-підприємець

Білокінь Віктор Миколайович

м . Маріуполь, пр. Миру, буд . 70 РНОКПП

НОМЕР_5

___________________________ ______________________________

Підпис М.П. Підпис М.П.».

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього ж закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 Цивільного кодексу України).

Особливості порядку та умов поновлення договору оренди землі визначено статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації такого договору.

Зокрема, частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як вже зазначалося, п. 3.2 договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 (два) місяця до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає.

Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» узгоджується з положеннями 777 Цивільного України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. Згідно вказаної статті ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором в розумний строк.

У той же час, частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Так, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Як вбачається зі змісту вказаної норми, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі у даному випадку не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» може бути здійснено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Крім того, орендодавець має право заперечити стосовно поновлення договору і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі.

Якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець у свою чергу в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». Відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, частини 1-5 та частина 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» містять дві окремі правові підстави для реалізації орендарем свого переваженого права на поновлення договору оренди та не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та наслідками.

Аналогічної правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 року у справі № 920/739/17 та постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №594/376/17-ц.

Отже, для застосування частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди з підстав передбачених частинами 2-5 вказаної статті, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення

При цьому, в ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець після отримання листа-повідомлення орендаря має розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі; за наявності заперечень направити повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином: орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому, заперечення орендодавця стосовно невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону не можуть бути відхилені без зазначення відповідних причин, а мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни тощо.

Аналогічної правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 року у справі № 908/2315/17.

Наведені положення встановлюють порядок врегулювання розбіжностей щодо умов договору, при цьому прямо передбачають можливість усунути в межах встановленого терміну розбіжності, що виникли під час відповідного листування. При цьому, сама по собі обставина неподання орендарем тих чи інших документів під час першого звернення, не є достатньою підставою для відмови в поновленні договору оренди, за умови дотримання всіх передбачених Законом приписів до спливу строку дії договору.

Як було зазначено, договір оренди земельної ділянки від 14.10.2014 було укладено на 5 (п`ять) років (з 28.03.2014 року до 28.03.2019), та проведено його державну реєстрацію Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 27.10.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 28662035 від 27.10.2014 (номер запису про інше речове право 7478824). Як вбачається зі змісту вказаного витягу, строк дії даного договору встановлено до 28.03.2019, з правом пролонгації.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, за висновками суду, пункт 3.1. договору оренди земельної ділянки від 14.10.2014, у якому сторони узгодили застосування його умов до правовідносин, які виникли з 28.03.2014, тобто з моменту прийняття рішення Маріупольської міської ради від 28.03.2014 № 6/38-4262, відповідає приписам чинного законодавства.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Враховуючи, що листом № 26.4-18437-26.1 від 29.03.2019 відповідач повідомив про те, що термін дії спірного договору оренди земельної ділянки сплинув 28.03.2019, суд, з огляду на положення вищезазначеного закону, дійшов висновку, що строк дії договору було узгоджено сторонами саме до 28.03.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою реалізації свого права на поновлення договору оренди землі на новий строк позивач звернувся до відповідача з листом б/н від 28.01.2019, в якому просив продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 відповідно до п. 3.2. договору. До вказаного листа було додано проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Оскільки згідно п. 3.1. договору строк його дії спливає 28.03.2019, а позивач звернувся до відповідача з пропозицію продовжити його дію 28.01.2019, строк, передбачений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не порушено.

Отже, позивач скористався наданим йому правом на продовження дії договору оренди землі та своєчасно повідомив орендодавця про наявність наміру в подальшому користування об`єктом оренди на тих самих умовах та на той самий строк, що визначені сторонами в договорі від 14.10.2014.

В той же час, листом № 26.4-18437-26.1 від 29.03.2019 Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради повідомив позивача, що не має наміру поновлювати договір оренди землі від 14.10.2014, при цьому відповідач не зазначив жодного порушення орендарем приписів діючого законодавства або умов договору.

Пунктом 9.4. договору встановлені обов`язки орендаря, зокрема, орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; використовувати земельну ділянку відповідно до мети та цільового призначення, визначених у договорі, з дотриманням режиму використання земель; сплачувати орендну плату в порядку та у строки, передбачені договором.

Будь-яких доказів на підтвердження фактів порушення орендарем (землекористувачем) покладених на нього обов`язків, відповідачем суду не надано.

В той же час, з наданої позивачем до матеріалів справи довідки Департаменту фінансів Маріупольської міської ради № 28.2-21741-28.8.1. від 12.04.2019 у ПП Білокінь В.М. станом на 01.01.2019 відсутня заборгованість з орендної плати за землю.

Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником нерухомого майна, - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на спірній земельній ділянці на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.03.2013.

Доказів скасування відомостей Державного реєстру прав суду не представлено, а відтак останні вважаються достовірними у розумінні ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд зазначає, що саме статус позивача, як власника нерухомості (нежитлової будівлі), в силу ст.377 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, гарантував йому безумовне право користування земельною ділянкою, на якій вона розташована, в даному випадку, шляхом укладання додаткової угоди до договору оренди.

Зазначене законодавче регулювання направлене на дотримання співвідношення (балансу) інтересів обох власників нерухомості, як власника нежитлових будівель та споруд (що є об`єктами нерухомості), так, і власника земельної ділянки, на якій вони розташовані.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» зобов`язує особу, яка бажає продовжити дію договору оренди, надати лише лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди до нього. Надання інших документів, в тому числі і доказів належного виконання зобов`язань за договором оренди, відповідно і вимагання їх у орендаря органом державної влади є безпідставним в силу Конституції та чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» саме на орган державної влади покладений обов`язок узгодити з орендарем істотні умови, перевірити факти належного використання земельної ділянки тощо.

Відповідач доказів протиправної поведінки позивача під час дії договору оренди землі суду не надав, позицію позивача щодо належного виконання зобов`язань за договором не спростував.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачем дотримані усі умови для поновлення договору оренди, визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі» щодо звернення до відповідача в установлений термін з проханням поновити договір. Відтак, в результаті відмови відповідача у поновленні договору порушене право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно частини 11 статті 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена обов`язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення.

Оскільки за змістом статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, суд вважає за можливе поновити договір оренди на умовах запропонованої позивачем додаткової угоди.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Щодо посилань відповідача на дискреційність повноважень органів влади та місцевого самоврядування у земельних правовідносинах, яка полягає у тому, що вказані органи лише за власним розсудом вирішують задовольняти чи відмовляти у задоволенні клопотання про надання земельної ділянки у власність чи передачу її в користування, то суд зазначає, що такі доводи спотворюють саме поняття дискреційності повноважень органів, наділених владними повноваженнями.

Дискреційні повноваження - це діяльність адміністративного органу в рамках наданих повноважень з обрання альтернатив, запропонованих законом, з урахуванням, що кожна з них є законною, виходячи із цілей та принципів діяльності, з урахуванням конкретних обставин справи.

Наведені вище положення Закону прямо передбачено механізм погодження умов, на яких він може бути продовжений. При цьому жодна норма не містить як імперативного припису щодо необхідності подання орендарем саме під час первісного звернення з повідомленням про намір продовжити договір оренди, так і права орендодавця відмовити у законних вимогах орендаря з огляду на не надання тих чи інших доказів разом з першим зверненням.

Вказаними положеннями навпаки врегульовано порядок узгодження розбіжностей, що виникли між сторонами чинного договору оренди стосовно майбутнього продовження відповідних правовідносин, та надає їм можливість до моменту закінчення строку дії договору врахувати та врегулювати всі зауваження, шляхом надсилання відповідних пропозицій один одному.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач ухилився від участі у передбаченому Законом процесі врегулювання розбіжностей щодо умов продовження чинного договору оренди, чим безпідставно позбавив позивача, як добросовісного користувача, права на продовження договору оренди.

Оскільки зміст та умови додаткової угоди відповідають приписам Закону України «Про оренду землі» та Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 14.10.2014 у запропонованій позивачем редакції.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця Білокінь Віктора Миколайовича до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки - задовольнити.

Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 14.10.2014, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за № 7478824 від 27.10.2014, відповідно до якої Маріупольська міська рада надає фізичній особі-підприємцю Білоконю Віктору Миколайовичу у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :04:012:0254 , площею 0,0100 га, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (обслуговування перукарні), що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 84-б у Жовтневому (на сьогоднішній день - Центральному) районі, на той самий термін та на тих самих умовах, котрі передбачені договором оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за № 7478824 від 27.10.2014, в наступній редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 року, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за №7478824 від 27.10.2014

місто Маріуполь, Донецька область, _______________ року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70, іменована далі «Орендодавець», в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська Максима Івановича (РНОКПП НОМЕР_3 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови «Про надання повноважень з вчинення правочинів» від 23.01.2017 року № 23р, з одного боку, та фізична особа - підприємець Білокінь Віктор Миколайович (РНОКПП НОМЕР_4 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , іменований надалі «Орендар», з другого боку, уклали цю додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 року, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за № 7478824 від 27.10.2014, керуючись ст. 33 Закону України «Про оренду землі», про нижченаведене:

1. Пункт 3.1. розділу 3. СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ в договорі оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014 року, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за № 7478824 від 27.10.2014 викласти у наступній редакції:

« 3.1. Договір укладено на 5 (п`ять) років (з 29.03.2019 до 29.03.2024)».

2. Усі інші пункти договору оренди земельної ділянки б/н від 14.10.2014, що зареєстровано в Реєстраційній службі Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за № 7478824 від 27.10.2014, не змінені цією додатковою угодою, залишаються без змін.

3. Цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий - в орендаря.

4. Зміст ст.ст. 12, 93, 124 Земельного кодексу України сторонам договору відомо.

5. Цей договір набуває чинності відповідно до ст.. 3, 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Підписи сторін

Орендодавець Орендар

Маріупольська міська рада фізична особа-підприємець

Білокінь Віктор Миколайович

м . Маріуполь, пр. Миру, буд. 70 РНОКПП

НОМЕР_5

___________________________ ______________________________

Підпис М.П. Підпис М.П.».

Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Мира, будинок 70; ) на користь фізичної особи-підприємця Білокінь Віктора Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 14.08.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.08.2019.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова