РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.08.2019Справа № 910/11937/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи"

треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

1) Головне управління державної казначейської служби у м. Києві

2) Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

3) Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 22407094,77 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники учасників сторін:

від позивача Орел С.С.

від відповідача Мельник О.В.

від третьої особи 1 не прибули

від третьої особи 2 Аввакумова Ю.О.

від третьої особи 3 Шевчук Д.В.

В судовому засіданні 22.08.2019 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовом до Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи", в якому просить стягнути з останнього 87188653,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно здійснив оплату послуг за договором купівлі-продажу природного газу № 17-218-Н від 11.04.2017, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 87188653,58 грн, в тому числі борг у розмірі 65614778,30 грн, пеню у розмірі 11258379,26 грн., 3% річних у розмірі 2526180,80 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7789315,22 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 року відкрито провадження у справі № 910/11937/18 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 16.10.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 30.10.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби у м. Києві ; Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2018 відкладено підготовче засідання у справі № 910/11937/18 до 20.11.2018.

20.11.2018 від Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської місткої ради (Київської міської державної адміністрації) надійшли письмові пояснення, в яких зазначено про розмір коштів, виділених для погашення заборгованостей за субсидіями та про розмір заборгованості перед позивачем.

Через канцелярію суду 20.11.2018 року Дочірнім підприємством "КиївГазЕнерджи" було подано заяву про відвід судді Мандриченка О.В. у справі № 910/11397/18.

Ухвалою суду від 20.11.2018 заяву Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 910/11937/18 задоволено; відведено суддю Мандриченка О.В. від розгляду справи № 910/11937/18; матеріали справи № 910/11937/18 передано уповноваженій особі для вирішення питання про автоматизований розподіл справи.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судових справи між суддями справу № 910/11937/18 передано для розгляду судді Усатенко І.В.

26.11.2018 від Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві надійшли пояснення на позовну заяву, в який третя особа зазначає перелік протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, які не були оплачені та втратили чинність на загальну суму 78914778,30 грн.

Ухвалою суду від 03.12.2018 справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 20.12.2018.

20.12.2018 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 04.02.2019.

26.12.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, посилаючись на ту обставину, що основна заборгованість за договором відсутня. Щодо нарахування штрафних санкцій відповідач вказує, що шляхом підписання спільних протокольних рішень, сторони змінили порядок та строки розрахунків за договором, а тому відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій. Крім того, оскільки, частина коштів за природний газ погашалась за рахунок субсидій, відповідач був позбавлений можливості самостійно впливати на строки та порядок розрахунків. Також відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій з посиланням на майновий стан, інтереси сторін, тощо.

04.02.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказано, що договором чітко вказано строки та порядок розрахунків, а спільними протокольними рішеннями вказаний порядок не змінюється, а відсутність коштів на рахунках не є підставою для невиконання грошових зобов`язань. А оскільки строки оплати були порушені, то нараховані санкції є обґрунтованими.

04.02.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 04.03.2019.

Ухвалою суду від 05.02.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження.

28.02.2019 від Департаменту фінансів надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що асигнувань на оплату згідно спільних протокольних рішень не виділялось, а розрахунки проводяться за ними проводяться в межах бюджетного року, а зі спливом року спільні протокольні рішення втрачають чинність. Третя особа просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

04.03.2019 позивачем долучено до матеріалів справи докази оплати основного боргу відповідачем. Крім того, подано заперечення проти клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

04.03.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 01.04.2019.

25.03.2019 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог з додатками. В своїй заяві позивач вказує, що відповідачем у повному обсязі сплачено основний борг в сумі 65614778,30 грн. А тому просить стягнути з відповідача борг в загальній сумі 22407094,77 грн, з яких: 11342790,17 грн пеня, 2541076,82 грн 3% річних, 8523227,78 грн інфляційні втрати та судові витрати понесені за розгляд даної справи.

01.04.2019 від відповідача надійшли пояснення, в яких вказано, що визначення розмірі спожитого газу було визначено невірно, в зв`язку з застосуванням норм споживання природного газу, у разі безоблікового споживання, затверджених постановою КМУ від 23.03.2016 № 203, яка втратила чинність. В зв`язку з цим вартість спожитого газу побутовими споживачами є меншою.

01.04.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 15.04.2019, прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог та встановлено відповідачу строк для подання відзиву з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

15.04.2019 від відповідача через канцелярію суду надійшли доповнення до відзиву, в яких відповідач здійснив власний розрахунок штрафних санкцій.

15.04.2019 в підготовчому засіданні представником відповідача подано відзив з додатками та доказами надсилання позивачу та третім особам.

Ухвалою суду від 15.04.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 16.05.2019. Судом розглянуто клопотання про призначення у справі судової експертизи у справі та відмовлено у його задоволенні.

16.05.2019 відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі.

Суд протокольною ухвалою 16.05.2019 відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 16.05.2019 оголошено перерву до 27.05.2019.

В судовому засіданні 27.05.2019 оголошено перерву до 06.06.2019.

В судовому засіданні 06.06.2019 оголошено перерву до 01.07.2019.

01.07.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в якому обґрунтовується безпідставність позовних вимог з посиланням на висновки, зроблені Об`єднаною Палатою Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 № 924/296/18.

В судовому засіданні 01.07.2019 оголошено перерву до 18.07.2019.

18.07.2019 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він наголошував, що спільні протокольні рішення не набули чинності в зв`язку з відсутністю фінансування, а не втратили свою чинність, а тому вони не могли змінити порядку та строків розрахунку за договором між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач посилався на постанову КМУ від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", яка набула чинності з 01.01.2018 і положення якої не передбачають зміну порядків та строків розрахунків за договорами купівлі-продажу природного газу. Отже розрахунки за газ відбулись з порушенням строків, визначених договором. Позивач зазначив, що висновки,зроблені Верховним Судом при розгляді справи № 924/296/18 не застосовуються до правовідносин, що виникли у даній справі.

В судовому засіданні 18.07.2019 оголошено перерву до 22.08.2019.

В судове засідання 22.08.2019 представник третьої особи-1 не з`явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 22.08.2019 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та інших заявах по суті спору.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Представник третьої особи-2 просила у позові відмовити.

Представник третьої особи-3 просила врахувати при прийнятті рішення подані пояснення.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та третя особа-2 просили у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

11.04.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Дочірнім підприємством "КиївГазЕнерджи" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 17-218-Н, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2017 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем для постачання побутовим споживачам.

Згідно із п. 2.1 договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 55000,00 тис. куб.м., у тому числі за місяцями: квітень 13000,000 тис. куб.м., травень 10000,000 тис. куб.м, червень 8000,000 тис. куб.м., липень 7500,000 тис. куб.м, серпень 7700,000 тис. куб.м, вересень 8800,000 тис. куб.м.

Як передбачено п. 2.2. договору обсяги природного газу, які планується передати згідно з цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку.

У відповідності до п. 3.2. договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що покупець зобов`язується подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем постачання природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Продавець до 12 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, після подачі покупцем документів визначених пунктами 3.3, повертає покупцеві один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою (за її наявності). У разі не підписання продавцем акта приймання-передачі природного газу продавець у той же строк письмово повідомляє покупцеві про причини такого не підписання акта та надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору з 01.04.2017 ціна на природний газ становить 4942,00 грн за 1000 куб. м, крім того ПДВ - 20%. Всього до сплати за 1000 куб м природного газу - 5930,40 грн з ПДВ.

Згідно з п. 5.3. договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Як передбачено п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 (Офіційний вісник України, 2005р., № 2, ст. 88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 (Офіційний вісник України, 2005р., № 2, ст.. 88), має бути здійснений до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк. Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення (п. 7.2. договору).

У відповідності до п. 11.1. цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 квітня 2017 року, і діє в частині продажу природного газу до 30 вересня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 17-218-Н від 11.04.2017 продавець передав, а покупець отримав природний газ власного видобутку виключно для постачання побутовим споживачам, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 30.04.2017 на суму 67137512,81 грн, від 31.05.2017 на суму 49337381,62 грн., від 30.06.2017 на суму 43476859,52 грн., від 31.07.2017 на суму 33011109,02 грн., від 31.08.2017 на суму 36733306,80 грн., від 30.09.2017 на суму 49328509,74 грн. Загальна вартість поставленого згідно підписаних актів природного газу становить 279024679,51 грн.

Згідно долучених до матеріалів справи банківських виписок вбачається, що відповідачем був оплачений отриманий від позивача природний газ у повному обсязі, в тому числі і заявлену до стягнення суму основного боргу у розмірі 65614778,30 грн (аркуші справи 67-157, том 3).

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Дочірнім підприємством "КиївГазЕнерджи" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. (№ 3421 від 23.08.2017, № 3807 від 27.10.2017, № 3945 від 16.11.2017). Вказаними рішеннями сторонами погоджено, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У п. 4. спільних протокольних рішень зазначено, що сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 року №20 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України. Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням (п. 5.2. рішення).

Позивачем надано до матеріалів справи належним чином завірені копії підписаних та скріплених печатками актів звіряння розрахунків за надані населенню пільги, в тому числі ветеранам війни та праці, дітям війни, реабілітованим особам, багатодітним сім`ям, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, військовослужбовцям МВС України, за надані населенню субсидії на ЖКП, субсидії по природному газу станом на 1 травня 2017, 1 червня 2017, 1 липня 2017, 1 серпня 2017, 1 вересня 2017, 1 жовтня 2017 року та зведений реєстр актів звіряння розрахунків за надані населенню пільги та субсидії по природному газу станом на 01.10.2017. З зазначених актів вбачається розмір заборгованості перед ДП "КиївГазЕнерджи". Відповідні акти долучені до матеріалів справи - 38-357 аркуші справи, том І.

Сторонами не заперечується, що сума основного боргу за договором № 17-218-Н від 11.04.2017 була оплачена у повному обсязі, в зв`язку з чим позивачем зменшено суму позовних вимог.

Позивач просить стягнути з відповідача борг в загальній сумі 22407094,77 грн, з яких: 11342790,17 грн пеня, 2541076,82 грн 3% річних, 8523227,78 грн інфляційні втрати та судові витрати понесені за розгляд даної справи.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За змістом статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 7 Господарського кодексу України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституція України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні. Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Порядок, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Аналіз змісту цього Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Пунктом 12 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння та спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками цих розрахунків.

Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Згідно з пунктом 1.2 цього Порядку Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", ДП "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. (пункт 1.5).

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, як то постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, яка була чинною на момент виникнення правовідносин між сторонами.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тобто, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків.

Як встановлено судом, що згідно з спільними протокольними рішеннями: № 3421 від 23.08.2017 на суму 9445821,73 грн, № 3807 від 27.10.2017 на суму 6557360,00 грн, № 3945 від 16.11.2017 на суму 9156143,00 грн відповідач перераховує позивачу грошові кошти за надані послуги за Договором (пункт 2.6 спільних протокольних рішень). При цьому відповідно до протокольних рішень сторони погоджують перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні розрахунку та послідовність виконання сторонами Спільного протокольного рішення: державна казначейська служба України перераховує кошти Головному управління Державної казначейської служби України в м.Києві (стороні 1); сторона -1 перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні -2 (Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); сторона-2 перераховує кошти стороні- 3 (Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); сторона - 3 перераховує кошти за пільги та субсидії стороні - 4 ( Дочірньому підприємству КиївГазЕнерджі»); сторона - 4 перераховує кошти стороні останній (НАК «Нафтогаз України»); сторона остання перераховує кошти до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки адміністрування податку на додану вартість.

У розділах 3 спільних протокольних рішень передбачено, що сторони зобов`язались перераховувати кошти іншій стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок. Згідно з пунктом 5.2 спільних протокольних рішень вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобов`язань за ними.

Тобто, підписавши зазначені протокольні рішення, сторони спору по суті погодили зміну порядку і строку проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за Договором.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015 (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами) затверджено "Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки", який установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4 розділу 2 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій "населення" та "ТКЕ - населення", згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій "населення" та "ТКЕ - населення" оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

Відповідно до пункту 1.2 Договору газ, що транспортується за договором, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким цей газ відпускається.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата за природний газ за Договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ відповідно до Договору.

Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

Заперечення позивача, що спільні протокольні рішення не набрали чинності, оскільки, за ними не були виділені кошти (п.5.3. спільні протокольні рішення є чинними лише у разі відповідного фінансування), суд вважає необґрунтованими, оскільки, в спільних протокольних рішеннях зазначено, що вони набувають чинності після їх підписання усіма учасниками (п.5.2.), в протоколах дата та певні строки виділення фінансування та виділення коштів необумовлені. Позивач безпідставно ототожнює зміст п.5.2. (набуття чинності) та п.5.3. договору (чинність). Всі протокольні рішення підписані, а тому набули чинності. Таким чином посилання позивача на п.5.3. спільних протокольних рішень є безпідставними. Отже сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодили, що вони керуються їх умовами і з них виникли для всіх сторін відповідні зобов`язання, та визначили для себе обов`язковий порядок дій, в тому числі щодо зміни порядку та строків розрахунків за отриманий природний газ.

Посилання позивача на те, що до спірних правовідносин не застосовуються положення постанови КМУ від 11.01.2005 №20, в зв`язку з втратою нею чинності, суд зазначає наступне. Оскільки, на момент виникнення правовідносин між сторонами, в тому числі підписання спільних протокольних рішень, якими було змінено порядок та строки розрахунку за договором купівлі-продажу природного газу як то передбачено постановою КМУ № 20 від 11.01.2005, вона була чинною, то в подальшому втрата чинності постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 не впливає на правовідносини сторін, що виникли до втрати нею чинності, і відповідно її норми розповсюджуються на правовідносини, що склались між сторонами. Оскільки, обставини щодо зміни порядку та строків оплати (протокольними рішеннями) мали місце та були погоджені сторонами, то втрата чинності постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 не впливає на суть даного спору.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.11.2018 у справі №902/471/16 та від 18.09.2018 у справі №906/1075/17, Об`єднана Палата Верховного Суду у справі № 924/296/18 від 31.05.2019, у яких вирішено спір стосовно аналогічних правовідносин, як у даній справі.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Водночас, встановлені судом обставини щодо зміни порядку і строку проведення розрахунків за наданий природний газ за Договором виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання і нарахувань інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

Щодо заперечень відповідача з приводу того, що при здійсненні оплати відповідач керувався постановою КМУ "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" № 256 від 04.03.2002, яка не передбачає зміни порядку здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу природного газу № 17-218-Н від 11.04.2017.

Суд відзначає, що поставка газу, укладення договору № 17-218-Н від 11.04.2017 та підписання спільних протокольних рішень мало місце до набрання законної сили 01.01.2018 постановою КМУ "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" № 256 від 04.03.2002, а тому сторони обгрунтовано в своїх правовідносинах керувались постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", яка була на момент виникнення правовідносин чинною та регулювала відносини, що склались між сторонами, в тому числі щодо підписаних сторонами спільних протокольних рішень та зміни в зв`язку з їх підписанням порядку та строків оплати вартості поставленого газу.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин, позов ПАТ НАК "Нафтогаз України" не підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідача про зменшення неустойки, то вказана заява судом не розглядається з огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення пені.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) до Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджі" (01103, м. Київ, вулиця Михайла Бойчука, 4-Б, ідентифікаційний код 39835779) про стягнення пені у розмірі 11342790,17 грн, 3% у розмірі 2541076,82 грн, втрат від інфляції у розмірі 8523227,78 грн відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 02.09.2019

Суддя І.В.Усатенко