ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

03.09.2019м. Дніпро№ 904/3819/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Колісник І.І., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016", м. Мелітополь, Запорізька область

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Колодязнянське", м.Дніпро

про видачу судового наказу про стягнення 24 680,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 29.08.2019 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Колодязнянське" 24 680,62 грн., з яких: 14 880,00 грн. - заборгованість за виконані роботи за договором № 94 від 03.10.2016 про виконання робіт, 5 301,76 грн. - пеня, 883,02 грн. - 3% річних, 3 615,84 грн. - інфляційні втрати.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас подані заявником документи свідчать про відсутність правових підстав у видачі судового наказу.

Так, згідно з пунктом 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Обґрунтовуючи наявність заборгованості за договором, заявник посилається на те, що ним було виконано на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колодязнянське" ремонтні роботи (ремонт решетка Кейс 2388 нижнього) на загальну суму 14 880,00 грн., на підтвердження чого ним подано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000472 від 01.08.2017 та рахунок-фактуру № СФ-0000758 від 01.08.2017.

Однак, з акта виконаних робіт не вбачається їх відповідність, зазначеним у договорі: діагностика, ремонт, технічне обслуговування та реставрація запчастин до сільськогосподарської техніки (п. 1.1 договору). Згідно з цим актом роботи виконані по рахунку № СФ-0000758 від 01.08.2017, але цей рахунок не містить посилань на укладений між сторонами договір № 94 від 03.10.2016, а містить застереження про виконані роботи "без замовлення".

Заявлена до стягнення пеня у сумі 5 301,76 грн. нарахована на підставі пункту 4.3 договору № 94 від 03.10.2016 за період з 23.08.2018 по 23.08.2019 у сумі 5 301,76 грн. з урахуванням прострочки виконання грошових зобов`язань з 01.09.2017 (п. 3.1 договору).

Частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Тому, нарахування пені можливе лише за період з 01.09.2017 по 01.03.2018, але згідно з пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України річний строк позовної давності щодо цих вимог сплинув.

Отже, із поданої заяви й долучених до неї документів не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги як основного боргу у сумі 14 880,00 грн., 3% річних у сумі 883,02 грн., інфляційних втрат у сумі 3 615,84 грн., так і пені у сумі 5 301,76 грн. саме за договором № 94 від 03.10.2016, тим більше, що строк позовної давності за останньою вимогою в межах цього договору на цей час сплинув.

Відповідно до пунктів 5, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою та/або якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За змістом статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, однак не перешкоджає заявнику для звернення з такою самою вимогою до суду в позовному порядку.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків.

Також згідно з частиною другою статті 148 Господарського процесуального кодексу України за всіма вимогами, що зазначені в заяві, заявник вправі звернутися до суду з позовом в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому у разі пред`явлення стягувачем позову бо боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина друга статті 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Гарант-Агро 2016" у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колодязнянське" про стягнення 24 680,62 грн. повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 03.09.2019.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя І.І. Колісник