ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" серпня 2019 р.Справа № 5023/359/11

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

При секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

За участю:

ліквідатора - Кошовський С.В.

представника ПАТ "ПУМБ" - Брижань Ю.В.

розглянувши заяву ліквідатора ФОП Насібова Раві Халіл огли Кошовського Сергія Васильовича (вх. № 9557 від 17.04.2019) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння

розглянувши справу

за заявою ФОП Насібов Раві Халіл огли
до ФОП Насібов Раві Халіл огли
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 28.02.2011 року фізичну особу-підприємця Насібова Раві Халіл Огли було визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура.

Ухвалою суду від 25.04.2017 р. призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кошовського С.В.

Ухвалою суду від 01.03.2018 р. задоволено заяву ПАТ "ПУМБ" (вх. № 3089 від 31.01.17) з урахуванням уточнень (вх. № 5117 від 22.02.2018 р.) про визнання недійсними аукціону та договору купівлі-продажу майна банкрута, визнано недійсними результати аукціону, проведеного 06 жовтня 2011 року Товарною біржею «Правопорядок» (згідно протоколу № 2), з реалізації нерухомого майна боржника в процедурі банкрутства фізичної особи-підприємця Насібова Раві Халіл огли , а саме: житлових будинків: літ. «К-2», загальна площа: 396,6 кв.м., житлова площа: 130,6 кв.м.; літ. «А-1», загальна площа: 92,3 кв.м., житлова площа: 55,6 кв.м. з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,0907 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 17 січня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 8, що укладений між ліквідатором ФОП Насібова Раві Халіл огли арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем та Лякіною Юлією Сергіївною .

Вказана ухвала суду вищими судовими інстанціями залишена без змін.

До суду від ліквідатора надійшла заява (вх.№ 9557 від 17.04.2019) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій він просить суд:

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_9 (код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Насібова Раві Халіл огли (код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) майно: житлові будинки: літ. «К-2», загальна площа: 396.6 кв. м., житлова площа: 130.6 кв. м.; літ. "Л-Г, загальна площа: 92.3 кв. м., житлова площа: 55,6 кв. м. з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,0907 та. кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яке передати ліквідатору фізичної особи - підприємця Насібова Раві Халіл Огли (код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) арбітражному керуючому Кошовському Сергію Васильовичу (свідоцтво №923 від 14.05.2013, код НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Визнати за Насібовим Раві Халіл огли (код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності на майно: житлові будинки: літ. «К-2», загальна площа: 396.6 кв. м., житлова площа: 130.6 кв. м.; літ. «Л-1», загальна площа: 92,3 кв. м„ житлова площа: 55,6 кв. м. з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого буднику, господарських будівель і споруд, площа: 0.0907 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,1000 га. кадастровий номер: НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Свою заяву ліквідатор Кошовський С.В. обґрунтовує тим, що правочини щодо відчуження майна банкрута в ліквідаційній процедурі (результати аукціону та укладений за його результатами договір купівлі-продажу) визнано у судовому порядку недійсними, отже вони не породжують правових наслідків, а тому майно не вибувало із власності банкрута, у зв`язку з чим є підстави для витребування цього майна з чужого незаконного володіння теперішнього (номінального) володільця.

Розглянувши вказану заяву, суд призначив її до розгляду на 11.06.2019 р., а також у зв`язку з тим, що прийняте по заяві рішення суду може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_9 , залучив її до розгляду заяви ліквідатора.

31.05.2019 р. від АТ "ПУМБ" надійшов відзив на заяву ліквідатора, в якому банк погоджується із заявою ліквідатора в повному обсязі.

11.06.2019 р. ліквідатором Кошовським С.В. супровідним листом (вх. № 14357 від 11.06.2019 р.) надано до суду відомості Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Харківській області, згідно з якими ОСОБА_9 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні 11.06.2019 р. ліквідатор просив задовольнити його заяву.

Інші учасники процесу в судове засідання не з"явилися.

В судовому засіданні 11.06.2019 р. повідомлено учасників процесу про перенесення судового засідання з розгляду заяви ліквідатора (вх. № 9557 від 17.04.2019 р.) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння на 18.07.2019 р.

В судове засідання 18.07.2019 р. ОСОБА_9 не з"явилися, відзиву на заяву ліквідатора не надала.

В судовому засіданні 18.07.2019 р. оголошено про відкладання розгляду заяви ліквідатора (вх. № 9557 від 17.04.2019 р.) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння на 21.08.2019 р.

У судовому засіданні 21.08.2019 р. ліквідатор Кошовський С.В. свою заяву підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні 21.08.2019 р. представник ПАТ "ПУМБ" заяву ліквідатора Кошовського С .В. підтримав, просив задовольнити.

Інші учасника справи у судове засідання 21.08.2019 р. не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Щодо створення умов для забезпечення всебічного та об`єктивного розгляду справи суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4, 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 9. ст. 81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що з метою забезпечення повного та всебічного встановлення об`єктивних обставин справи розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі для надання можливості всім учасникам спору висловити свою позицію та надати відповідні докази.

Усі процесуальні документи щодо розгляду заяви ліквідатора направлялись на адресу ОСОБА_9 , проте, зазначені процесуальні документи повернуто до суду, у зв`язку з неотриманням такої кореспонденції адресатом.

Разом з цим, суд звертає увагу, що ОСОБА_9 отримувала кореспонденцію за вказаною адресою при розгляді заяви ПАТ "ПУМБ" про визнання недійсними аукціону та договору купівлі-продажу майна банкрута та безпосередньо брала участь у судових засіданнях, що свідчить про дійсність зазначеної адреси та отримання ОСОБА_9 кореспонденції за цією адресою.

Пунктами 3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму ВГС України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної ст. 64 ГПК України, зокрема в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення терміну зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, судом першої інстанції було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення ОСОБА_9 , як особи, яка була залучена до участі у розгляді заяви ліквідатора, про здійснення розгляду даної справи, а також створено умови для надання заперечень.

ОСОБА_9 своїми правами не скористалась, відзив на заяву ліквідатора не надала, у судові засідання не з`являлася.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає можливим розглянути заяву ліквідатора за наявними у справі доказами на підставі ст. 81 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши думку учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

Постановою Господарського суду Харківської області від 28.02.2011 ФОП Насібова Раві Халіл огли визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

До складу ліквідаційної маси було включено нерухоме майно:

- житлові будинки: літ. «К-2», загальна площа: 396,6 кв. м., житлова площа: 130,6 кв. м.; літ. «А-1», загальна площа: 92,3 кв. м., житлова площа: 55,6 кв. м. з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельна ділянка: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,0907 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- земельна ділянка: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначене майно було предметом забезпечення вимог ПАТ "ПУМБ" відповідно до договору іпотеки №5761106 від 25.10.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3989.

06.10.2011 згідно з протоколом аукціону № 2 Товарної біржі «Правопорядок» вказане майно було реалізоване ліквідатором боржника Фоміним Грантом Валерійовичем Лякіній Юлії Сергіївні на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.01.2012, посвідченого ПН ХМНО Гуревічовим О.М., зареєстрованим у реєстрі за № 8.

Лякіна Юлія Сергіївна продала зазначене майно ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2012, посвідченого ПН ХМНО Гуревічовим О.М. та зареєстрованого у реєстрі за №277.

На теперішній час право власності на спірне майно зареєстровано за ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 01.03.2018 визнано недійсними результати аукціону з продажу зазначеного майна банкрута, проведеного Товарною біржою «Правопорядок», оформлені протоколом №2 від 06.10.2011; визнано недійсним договір купівлі-продажу зазначеного майна банкрута, укладеного між ліквідатором ФОП Насібова Раві Халіл огли арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем та переможцем аукціону ОСОБА_17, посвідчений 17.01.2012 ПН ХМНО Гуревічовим О.М. за реєстровим № 8.

Ухвала набрала законної сили.

Отже, судовим рішенням встановлено незаконність відчуження майна банкрута (вибуття майна з його власності поза його волею).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункти 1, 2, 4 частини 2 цієї статті).

Визнання прилюдних торгів недійсними, як самостійна позовна вимога, не має наслідком відновлення порушених прав позивача, як власника спірного нерухомого майна, у зв`язку з чим ліквідатором Кошовським С.В. правильно обрано спосіб захисту порушеного права згідно зі ст. 15, 16 ЦК України та пред`явлено віндикаційну вимогу про витребування спірного майна у ОСОБА_9 , як його добросовісного набувача та фактичного володільця у порядку ст. 388 ЦК України (аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду, прийнятій у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 р., справа №910/16594/15).

З огляду на ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 216 ЦК передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України такий правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача (позиція Верховного Суду України згідно з постановою від 29 квітня 2015 року у справі №3-62гс15).

Згідно зі статтею 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Отже, наведена норма не передбачає підстав припинення права власності у разі, коли майно вибуло із володіння власника та в подальшому було відчужене за правочинами, укладеними іншими особами без участі та згоди дійсного власника, а також зареєстроване за іншими особами без достатніх правових підстав.

Оскільки ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.03.2018 визнано недійсними результати аукціону з продажу спірного майна банкрута, проведеного Товарною біржою «Правопорядок», оформлені протоколом №2 від 06.10.2011 та визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного майна банкрута, укладеного між ліквідатором ФОП Насібова Раві Халіл огли арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем та переможцем аукціону ОСОБА_17, посвідчений 17.01.2012 ПН ХМНО Гуревічовим О.М. за реєстровим № 8, єдиним власником спірного майна згідно з вимогами ЦК України є ФОП Насібов Раві Халіл огли .

Однак, наразі спірне майно зареєстроване та перебуває у фактичному володінні іншої особи - ОСОБА_9 .

Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 р. (справа № 6-1203цс15) зазначено, що оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України у справі №6-2723цс16 (постанова від 18 січня 2017 р.) положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

У постанові Верховного Суду, прийнятій у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 р. (справа №910/16594/15), зазначено, що, виходячи з аналізу ст. 387, 388 ЦК України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно.

Згідно з висновком, який міститься у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 р. (справа №6-140цс) захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Верховним Судом у постанові від 27.11.2018 у справі № 904/6495/13 викладено наступну правову позицію: у процедурі банкрутства майно боржника вибуває з володіння власника (органу управління боржником) в момент введення ліквідаційної процедури та з призначенням ліквідатора до нього переходять права органу управління боржником.

За висновком Суду, вибуття майна з володіння власника (банкрута) відбувається не за його волевиявленням, а в силу прямої вказівки спеціального закону. Обмежуючи таким чином права власника на володіння майном, законодавець одночасно зобов`язує ліквідатора діяти добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, у межах та у спосіб що передбачені Конституцією та законодавством про банкрутство.

Визнання в судовому порядку недійсним правочину з продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі очевидно підтверджує вихід ліквідатора за межі принципів добросовісності та законності, передбачених Законом про банкрутство, та означає порушення ним тих повноважень розумного власника, якими наділив його законодавець в момент введення ліквідаційної процедури.

Як встановлено судом, спірне майно вибуло з володіння власника ( Насібова Раві Халіл огли ) в результаті проведеного з порушенням законодавства, зокрема Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", аукціону, тобто, поза його волею, отже звернення ліквідатора Кошовського С.В. з завою про витребування майна в порядку ст. 388 ЦК України є таким, що вчинено з метою захисту прав боржника та кредиторів у справі про банкрутство, у межах наданих Законом про банкрутство повноважень, на виконання вимог вказаного Закону, з урахуванням мети ліквідаційної процедури (задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банкрута).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанова від 01.08.2018 у справі № 908/431/14, постанова від 21.06.2018 у справі № 927/939/17) здійснення ліквідатором - арбітражним керуючим права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), не є вираженням волі власника майна (банкрута) на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави для повернення майна такому власнику шляхом його витребування у фактичного (титульного) володільця як добросовісного набувача, в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Враховуючи, що правочини, згідно з якими майно вперше вибуло з власності боржника, визнано у судовому порядку недійсними з причин грубого порушення вимог закону при їх укладанні, і відповідно до ст. 216, 236 вони не створюють юридичних наслідків з моменту їх укладання (у тому числі, не породжують переходу права власності до набувача), спірне майно вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, і останній не втрачав своє право власності на нього, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для витребування цього майна в порядку ст. 388 ЦК України у особи, яка на даний час володіє цим майном - ОСОБА_9 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, у зв`язку з чим вимога про передачу витребуваного з чужого незаконного володіння майна ліквідатору є обґрунтованою та такою, що спрямована на забезпечення фактичного виконання рішення суду.

Щодо вимог про визнання права власності на спірне майно, то відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі витрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У випадку, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно (аналогічний правовий висновок міститься у Постановах Верховного Суду України від 07.11.2012 у справі №6-107цс12, від 04.12.2012 у справі №26/133, від 29.04.2015 у справі №903/134/13-г).

Судовою палатою у цивільних справах ВСУ в іншій постанові від 07 жовтня 2015 р. (справа № 1622цс15) висловлено позицію, що відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Позивач у позові про визнання права власності - це особа, яка вже є власником, відповідач - будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, яка має до майна власний інтерес.

Судом встановлено, що ФОП Насібов Раві Халіл огли не втрачав своє право і є власником спірного майна.

Однак, у зв`язку з укладенням від його імені правочину щодо відчуження його майна, визнаного судом недійсним, належне йому на праві власності майно на цей час зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншою особою - ОСОБА_9 , до якої і пред`являється вимога.

Враховуючи, що наявність достатніх підстав для задоволення віндикаційного позову не виключає можливість власника вимагати захисту інших своїх порушених прав, і обраний ним спосіб захисту майнового права прямо передбачено ст.16, 392 ЦК України, а також те, що застосування судом такого способу захисту прав ФОП Насібова Раві Халіл огли не породжує у нього права власності, як нового права, а лише підтверджує належне йому право власності, яке набуте ним на законних підставах, однак зареєстроване за іншою особою - ОСОБА_9 (отже, фактично оспорюється та не визнається останньою), суд визнає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірне майно за ФОП Насібовим Раві Халіл огли в порядку ст. 392 ЦК України.

Керуючись положеннями ст. 236-238 ГПК України, ст. 15, 16, 216, 236, 328, 330, 346, 387, 388, 392 ЦК України, ст. 23, 25, 26, 41 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що застосовується до правовідносин), суд

УХВАЛИВ:

Заяву ліквідатора ФОП Насібова Раві Халіл огли Кошовського Сергія Васильовича (вх. № 9557 від 17.04.2019) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_9 (код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Насібова Раві Халіл огли (код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) майно: житлові будинки: літ. «К-2», загальна площа: 396,6 кв. м., житлова площа: 130,6 кв. м.; літ. "А-1", загальна площа: 92,3 кв. м., житлова площа: 55,6 кв. м. з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,0907 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , які передати ліквідатору фізичної особи - підприємця Насібова Раві Халіл Огли (код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) арбітражному керуючому Кошовському Сергію Васильовичу (свідоцтво №923 від 14.05.2013, код НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Визнати за Насібовим Раві Халіл огли (код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності на майно: житлові будинки: літ. «К-2», загальна площа: 396,6 кв. м., житлова площа: 130,6 кв. м.; літ. «А-1», загальна площа: 92,3 кв. м., житлова площа: 55,6 кв. м. з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,0907 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку: цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа: 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалу направити ліквідатору, ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 27.08.2019 р.

Суддя Усатий В.О.