ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/885/19
Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

за участю представників:

позивача: Корх Є.В. згідно довіреності,

відповідача: Сурмакова О.А.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (вх.№2-3755/19 від 12.08.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду, подану по справі, - за позовом: Акціонерного товариства Одесагаз (65003, м. Одеса, вул. Одарія 1, ) до відповідача: Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церкова, 29, код ЄДРПОУ 5472258) про стягнення 13 162 214,47грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.07.2019р. (суддя Погребна К.Ф.) позов АТ Одесагаз задоволено повністю, стягнуто з АТ Одеська ТЕЦ на користь АТ Одесагаз основний борг в сумі 11 116 245,93грн., пеню в сумі 1 610 449,97грн., 3 % річних в сумі 135 345,70грн., інфляційні витрати в розмірі 300 172,87грн. та судовий збір в сумі 197 433,32грн.

На виконання вищевідзначеного рішення 12.08.2019р. видано відповідний наказ.

02.08.2019р. до Господарського суду від Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ надійшла заява (вх.№2-3755/19 від 12.08.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування якої зазначає, що сума до стягнення є досить великою, що унеможливлює негайне виконання даного рішення. Між тим, на несвоєчасне виконання договірних зобов`язань перед АТ Одесагаз стали наступні причини. Ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001р. порушено провадження у справі про банкрутство AT Одеська ТЕЦ. Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. у справі № 17- 2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, AT Одеська ТЕЦ визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру строком дванадцять місяців. Справу про визнання AT Одеська ТЕЦ банкрутом було припинено з огляду на прийняття Закону України Про приватизацію державного та комунального майна №2269 від 18.01.2018р., а не з підстав відновлення його платоспроможності.

Так, заявник, тяжке матеріальне становище підтверджує балансом (звітом про фінансовий стан) станом на 30.06.2019р. та звітом про фінансові результати за перше півріччя 2019р. В підтвердження вищенаведеного також, відзначає, що станом на 31.07.2019р. відповідно до актів звіряння розрахунків, наявних у AT Одеська ТЕЦ: заборгованість перед AT НАК Нафтогаз України складає 866 140 828,89грн., заборгованість перед ДК Газ України НАК Нафтогаз України складає 174 294 473,08грн., заборгованість перед AT Укртрансгаз складає 42 305 262,36грн. Крім того, податковий борг, що було заявлено як кредиторські вимоги до АТ Одесагаз під час ліквідаційної процедури, так і залишився непогашеним.

Заявник, вказує, що єдиним споживачем теплової енергії, яку виробляє АТ Одесагаз, є КП Теплопостачання м. Одеси, дебіторська заборгованість КП Теплопостачання м. Одеси перед AT Одеська ТЕЦ станом на 30.06.2019р. складає 520 552 878,11 грн.

Окремо, заявник стверджує, що погашення заборгованості можливе лише під час між опалювального сезону. А тому, відстрочення виконання рішення на один рік надасть можливість AT Одеська ТЕЦ розпочати опалювальний сезон, частково отримати сплати за надані послуги та погасити заборгованість перед AT Одесагаз в добровільному порядку без застосування примусового виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.08.2019р. прийнято до провадження заяву Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (вх.№2-3755/19 від 12.08.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду, заяву призначено до розгляду в засіданні суду на 22.08.2019р. о 10год.40хв.

22.08.2019р. від АТ Одеська ТЕЦ надійшли заперечення проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду (вх.№16856/19) в яких зазначає, що суми кредиторських вимог на які посилається заявник та які були визнані ухвалою суду від 23.03.2017р. у справі про банкрутство AT Одеська ТЕЦ, після припинення справи про банкрутство, не можуть бути задоволені до закінчення процедури приватизації AT Одеська ТЕЦ на підставі ч. 2 п. 43 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, на які посилається заявник.

Крім того, позивач вказує, якщо дослідити суми зазначені у актах звірки взаєморозрахунків, які надаються заявником щодо кредиторської заборгованості, вбачає, що це ті самі суми кредиторської заборгованості AT Одеська ТЕЦ які зазначені в ухвалі господарського суду від 23.03.2017р. у справі про банкрутство на які накладено заборону стягнення до закінчення процедури приватизації AT Одеська ТЕЦ.

Таким чином, наведена заявником існуюча кредиторська заборгованість AT Одеська ТЕЦ є такою що не може бути стягнута, відтак жодним чином вказані суми не впливають поточну діяльність AT Одеська ТЕЦ та не можуть стати підставою для невиконання рішення у справі № 916/885/19 яке вже набрало законної сили.

Позивач у справі, зазначає, що розглядаючи заяву про відстрочення виконання рішення суд має встановити майновий стан обох сторін, які беруть участь у зобов`язанні, а також врахувати інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Так, згідно фінансових результатів за перше півріччя 2019р. AT Одесагаз отримало збитків у розмірі 192 млн. грн. За результатами 2018 року збиток AT Одесагаз склав 538 млн. грн., а тому AT Одесагаз знаходиться у важкому фінансовому статі, що також повинно бути враховано судом під час розгляду зави про відстрочення виконання рішення.

В судовому засіданні 22.08.2019р. представник АТ Одеська ТЕЦ заяву підтримав, просив суд задовольнити її.

В судовому засіданні 22.08.2019р. представник АТ Одесагаз проти задоволення заяви заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Суд, дослідивши заяву Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (вх.№2-3755/19 від 12.08.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне:

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, згідно ч.2 ст.326 ГПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст.327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зі змісту ч.1 ст.331 ГПК України, вбачається, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до ч.3 ст.331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приписи ч.4 ст.331 ГПК України встановлюють, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Також суд зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

В свою чергу, суд зазначає, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Між тим, як випливає зі змісту заяви, в обґрунтування підстав для надання відстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на неможливість своєчасного виконання рішення суду щодо сплати стягнутої суми заборгованості, оскільки відповідач знаходиться у тяжкому фінансовому стані.

Конституційний суд України у рішенні від 26.06.2013р. у справі №5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" наголошує, що за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про надання розстрочки чи відстрочки виконання рішення суду повинен встановити чи не порушає це інтереси обох сторін, оскільки, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі "Трихліб проти України", заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

В рішенні у справі "Анацький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п.1 ст.6 Конвенції та ст. 1Протоколу №1 їх практичного змісту.

Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу №1 були порушені. ("Анацький проти України". N 10558/03, пп.22 - 23, рішення від 13 грудня 2005 року).

Отже, внаслідок тривалого невиконання рішення суду, порушуються права стягувача у виконавчому провадженні та вимоги ст.124 Конституції України,3акону України "Про виконавче провадження", ст.6 Конвенції, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, що може призвести до завдання збитків державі.

Складне фінансове становище АТ Одеська ТЕЦ, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Суд доходить висновку, що наведені відповідачем обставини, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається АТ Одеська ТЕЦ, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

А тому, з урахуванням інтересів всіх сторін у даній справі, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст.ст.234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (вх.№2-3755/19 від 12.08.2019р.) про відстрочення виконання рішення суду у справі №916/885/19 відмовити.

Ухвала набрала чинності 22.08.19 р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 27.08.2019р.

Суддя О.В. Цісельський