ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2019 р. Справа№ 925/781/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 19.11.2018 (повний текст складено 25.02.2019)

у справі № 925/781/17 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Мельникова Ігоря Петровича

до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

про визнання права на отримання електроенергії та зобов'язання

вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець Мельников Ігор Петрович (далі - ФОП Мельников Ігор Петрович, позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (далі - ПАТ «Черкасиобленерго», відповідач) про визнання права позивача на отримання електричної енергії відповідно до Договору на користування електричною енергією № 2776 від 10.02.2004 для об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача виконати цей Договір в частині поставки електричної енергії позивачу для об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що укладений між сторонами типовий Договір про постачання електричної енергії № 2776 є чинним, його дія не припинена, однак 26.06.2017 на об'єкт нерухомого майна споживача за адресою: АДРЕСА_1, до якого постачалася електрична енергія за цим Договором, повністю припинено постачання електроенергії з підстави несплати боргу за електроенергію, спожиту з перевищенням договірних величин. На переконання позивача, припинення постачання електроенергії відповідачем проведено всупереч умовам Договору № 2776 від 10.02.2004, вимогам законодавства та з зловживанням монопольним становищем енергопостачальника на території м. Черкаси, чим порушено права позивача, як споживача електричної енергії, та завдано матеріальну шкоду.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому стверджував, що припинення постачання електричної енергії на об'єкт нерухомого майна позивача проведено саме на виконання умов укладеного ними Договору про постачання електричної енергії № 2776 від 10.02.2004 та вимог законодавства про електроенергетику.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 року у справі № 925/781/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017, позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 15.05.2018 рішення Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 у справі № 925/781/17 скасовано, справу № 925/781/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Скасовуючи рішення Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 у справі № 925/781/16 та скеровуючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, суд касаційної інстанції зазначив, що в порушення принципу повноти судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних рішення та постанови неповно встановлено всі обставини справи, неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та порушено вимоги процесуального права, що підлягають застосуванню, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків, а оскаржувані рішення та постанову не можна визнати законними та обґрунтованими.

Колегія суддів Касаційного господарського суду також зазначила, що суди попередніх інстанцій під час вирішення спору у даній справі:

не врахували Розділ XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та не з'ясували якими правилами керувався відповідач під час здійснення відключення об'єкту позивача від електропостачання;

не застосували положення пункту 7.5 Правил до спірних правовідносин та не дослідили підстав, з яких відповідач здійснив відключення об'єкту позивача від електромереж;

не перевірили обставин наявності у позивача зазначеної в попередженні про відключення № 4871 від 15.06.2017 року заборгованості, не встановили чи було здійснено позивачем понаддоговірне споживання електричної енергії;

не з'ясували з яких договірних величин споживання електричної енергії та потужності на 2016 рік виходив відповідач, визначаючи понаддоговірне споживання електричної енергії позивачем, тобто не з'ясували чи мало місце понаддоговірне споживання електроенергії відповідачем;

не з'ясували, чи здійснював позивач погашення заборгованості згідно з його гарантійним листом від 06.06.2017 та якщо здійснював, то яким чином: повністю чи частково, який розмір заборгованості існував у позивача станом на дату відключення об'єкту позивача від електромереж;

не дослідили належним чином чи дотримався відповідач встановленого чинним законодавством та умовами укладеного між сторонами договору порядку відключення;

не надали належну оцінку обставинам вручення попередження про відключення № 4871 від 15.06.2017, на підставі якого і відбулось відключення.

За висновками касаційної інстанції, під час нового розгляду справи господарському суду необхідно взяти до уваги наведене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого судового рішення.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказівки, які містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи(ч. 1 ст. 316 цього Кодексу).

За наслідкам нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.11.2018 у справі № 925/781/17 позов задоволено повністю. Визнано право Фізичної особи-підприємця Мельникова Ігоря Петровича на отримання електричної енергії відповідно до Договору на користування електричною енергією № 2776 від 10.02.2004 для об'єкту нерухомого майна (магазин) за адресою: м. Черкаси, вул. Пацаєва,7. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» виконати Договір № 2776 від 10.02.2004 в частині поставки електричної енергії Фізичній особі-підприємцю Мельникову Ігорю Петровичу для об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ПАТ «Чекасиобленерго» на користь ФОП Мельникова Ігоря Петровича 3 200, 00 грн. судового збору.

Не погодившись із згаданим судовим рішенням, ПАТ «Черкасиобленерго» оскаржило його в апеляційному порядку й просило скасувати. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. За твердженнями апелянта, незважаючи на приписи постанови Верховного Суду від 15.05.2018, якою дану справу направлено на новий розгляду, суд першої інстанції не вжив відповідних заходів, не висвітлив в своєму рішенні жодної обставини по справі та не надав правової оцінки висвітленим у згаданій постанові Верховного Суду питанням. При цьому, на виконання вимог згаданої постанови Верховного Суду, апелянт повідомляв, що при проведенні відключення об'єкту ФОП Мельникова І.П. відповідач керувався нормами «Правил користування електричною енергією» (надалі ПКЕЕ) (затвердженими постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996), зокрема п. 7.5, а підставою такого відключення був наявний за спожиту електричну енергію борг. Крім цього, апелянт вказував, що в ході здійсненої його представниками 01.07.2016 перевірки встановлено, що на лічильнику позивача зафіксовано показники 2201, а споживач станом на 29.06.2016 надав акт про використану (активну, реактивну) електричну енергію за червень 2016, в якому вказав занижені показники, а саме 798. За твердженнями апелянта, оскільки позивачем не надано відомостей про розмір очікуваного споживання електричної енергії на 2016 та 2017, договірні величини споживання електричної енергії на 2016 були встановлені на рівні відповідних періодів 2015, що в свою чергу стало підставою для нарахування договірних величин споживання електричної енергії в липні 2016, яке позивач повинен був сплатити згідно п. 6.11 ПКЕЕ. Апелянт також стверджував, що споживач був попереджений про можливість припинення постачання електропостачання у разі не погашення боргу за спожиту електричну енергію та нарахування за перевищення договірних величин споживання тощо.

Подане позивачем клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що зазначене в прохальній частині апеляційної скарги рішення Господарського суду Черкаської області від 29.08.2017 у даній справі вже скасовано постановою Верховного Суду від 15.05.2018, відхилено судом апеляційної інстанції як безпідставне та необґрунтоване, адже за текстом апеляційної скарги ПАТ «Черкасиобленерго» ним оскаржується рішення Господарського суду Черкаської області від 19.11.2018 у справі № 925/781/17, прийняте за результатами нового розгляду справи, вочевидь зазначення в прохальній частині апеляційної скарги про рішення суду першої інстанції від 29.08.2017 є помилковим.

В судове засідання апеляційної інстанції 20.08.2019 з'явився представник позивача, представник відповідача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується підписами його уповноважених представників в розписці від 25.06.2019 про повідомлення про день та час наступного слухання справи (а.с. 101, т. 3), оскільки явка представника відповідача в судове засідання обов'язковою не визнавалась, апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в даному судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 10.02.2004 між Відкритим акціонерним товариством «Черкасиобленерго» в особі Черкаського міського району електричних мереж, правонаступником якого є ПАТ «Черкасиобленерго» (відповідач, енергопостачальна організація за договором) та ФОП Мельниковим Ігорем Петровичем (позивач, споживач за договором) укладено типовий Договір про постачання електричної енергії № 2776 (далі - Договір), за умовами розділу 1 якого постачальник електричної енергії зобов'язався постачати електричну енергію споживачу, а споживач - оплачувати постачальнику електричної енергії її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, зокрема, розділами 2, 3, 4, 5 та 6 визначили зобов'язання, права, відповідальність, порядок визначення договірних величин споживання електроенергії та потужності, порядок обмеження та припинення електропостачання.

За змістом розділу 2 Договору встановлено зобов'язання сторін і погоджено, що під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що ним не обумовлено, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема, Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 Договору (додаток № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»).

За умовами п.п. 2.2.3, 2.2.5, 2.2.6 розділу 2 Договору споживач, зокрема, зобов'язаний: оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 3.4, 4; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників постачальника електричної енергії за пред'явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії; уживати комплекс заходів, спрямованих на запобігання загрозі життю або травматизму тощо у разі отримання повідомлення про припинення обмеження електропостачання згідно з умовами розділу 6 цього договору.

В розділі 3 Договору сторони визначили права сторін, зокрема, згідно п.п. 3.1.2, 3.1.5 розділу 3 Договору: постачальник електричної енергії має право обмежувати або припиняти постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами розділу 6 договору у відповідності до порядку, передбаченого Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ); має право доступу до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності, контролю показників якості електроенергії споживача для контролю дотримання встановлених режимів споживання енергії.

Відповідно до п.п 3.2.2, 3.2.3 розділу 3 Договору споживач має право вимагати відшкодування збитків, завданих споживачу внаслідок порушення постачальником електричної енергії умов Договору, вимагати поновлення постачання електричної енергії в установленому порядку після усунення порушень, якщо припинення електропостачання відбулося без розірвання Договору.

Положеннями п. 4.4 розділу 3 Договору сторони погодили, що у разі виявлення однією із сторін договору порушень його умов іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін Договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до Акта свої зауваження.

Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов'язана попередити іншу сторону про необхідність складання Акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитись від складання та підписання Акта.

У разі відмови відповідальної сторони від підписання Акта в ньому робиться запис про відмову. У цьому випадку Акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше двох уповноважених представників сторони договору, що складав Акт.

За умовами п. 5.1 Договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 15 жовтня поточного року надає постачальнику електроенергії відомості про розмір очікуваного споживання електроенергії (додаток № 1 «Обсяги постачання електроенергії споживачу та субспоживачу»). У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електроенергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником електроенергії на рівні відповідних періодів поточного року.

В розділі 6 Договору сторони передбачили умови щодо порядку обмеження та припинення електропостачання, зокрема, абз. 4 п. 6.3 розділу 6 Договору погодили, що електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником електричної енергії з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні, зокрема, у разі несплати споживачем за електроенергію у термін, установлений додатком № 3.4, передбачений ПКЕЕ.

Додатком 3.4 до Договору сторони встановили порядок розрахунків за електричну енергію, потужність та інші платежі, згідно з яким розрахунковим періодом за активну і реактивну електричну енергію, потужність та інші платежі вважається календарний місяць. Плата за активну електричну енергію проводиться плановими платежами до 20 числа розрахункового місяця, за реактивну - згідно виставленого рахунку.

За змістом Додатку № 4 до Договору (Графік зняття показників лічильників та подання їх до Електропостачальної організації) споживач знімає показання електролічильника до 15 числа розрахункового періоду та протягом 0,5 доби доводить їх до Електропостачальної організації за встановленою формою та адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 166. У випадку не передання даних про спожиту електроенергію в зазначений строк, визначення використаної електроенергії здійснюється за середньодобовим споживанням за попередній період.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.4 Договору усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути внаслідок, або у зв'язку з виконанням зобов'язань сторін вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У разі неможливості розв'язання майнових суперечок і розбіжностей шляхом переговорів, вони розглядаються у відповідних судових органах. Цей Договір укладається на строк до 31.12.2004, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від Договору або його перегляд.

28.05.2015 підписанням Додатку № 1 до Договору від 10.02.2004 сторони погодили очікувані обсяги споживання електроенергії на 2015 рік.

Обсяги споживання електроенергії (договірні величини споживання електроенергії, додаток № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу») на 2016-2017 сторони не погоджували, що визнали представники обох сторін в засіданнях суду.

Як встановлено матеріалами справи, 19.01.2016 працівниками відповідача проведено технічну перевірку (контрольний огляд) засобів обліку електричної енергії на об'єкті позивача за адресою АДРЕСА_1 в присутності представника позивача Артерчук Л.І., за результатами якої складено Акт, відповідно до якого вимірювання здійснюється лічильником СА4У-И672М № 014137, схема обліку перевірена, зібрана вірно та придатна до комерційних розрахунків. Після перевірки проведено пломбування засобів обліку електроенергії, встановлені пломби, про що також складено Акт пломбування.

29.06.2016 позивач подав відповідачу для підписання Акт про використану (активну, реактивну) електричну енергію (прийому-передачі товарної продукції), в якому зазначив, що за показанням приладу обліку електричної енергії - лічильника СА4У-И672М № 014137 споживання на цю дату за червень 2016 року становило 798.

Разом з цим, 01.07.2016 працівниками відповідача проведено позапланову технічну перевірку (контрольний огляд) засобів обліку електричної енергії на об'єкті позивача за адресою АДРЕСА_1 в присутності представника позивача Артерчук Л.І., за результатами якої складено Акт, згідно якого на приладі обліку електричної енергії - лічильнику СА4У-И672М № 014137 на цю дату зафіксовано показання, що становлять 2201. Працівниками відповідача проведено заміну приладу обліку, знято електричний лічильник СА4У-И672М № 014137, встановлено електричний лічильник АСЕ 6000 № 55066023. Схему обліку перевірено, підтверджено вірність її зібрання та придатність до комерційних розрахунків. Після перевірки і заміни лічильників проведено пломбування засобів обліку електроенергії, встановлено пломби, про що також складено Акт пломбування.

07.07.2016 відповідачем за вх. № 8692 зареєстровано заяву позивача про збільшення в зв'язку з розширенням підприємства обсягів постачання електричної енергії на липень 2016 до 3410 кВт/год. в місяць).

За твердженнями відповідача, позаплановою технічною перевіркою (контрольним оглядом) засобів обліку електричної енергії на об'єкті позивача за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено перевищення планових величин споживання електричної енергії позивачем в липні 2016, що зафіксовано в Акті перевірки від 01.07.2016.

На підставі даних Акту перевірки від 01.07.2016 відповідач в особі Черкаського міського РЕМ виставив позивачу рахунки за спожиту електричну енергію в липні 2016, а саме:

спожита активна електроенергія в обсягах 42820 кВт/год. на суму 93 647,34 грн.;

перетікання реактивної електричної енергії 34256 кВАр/год. на суму 1 903, 24грн.;

за перевищення договірних величин споживання електроенергії за липень 2016 року в обсягах 39410 кВт/год. на суму 71 824,73грн.

20.09.2016 відповідач звернувся з письмовою претензією № 8381 до позивача, в якій повідомив, що станом на 12.09.2016 останній має заборгованість за споживання активної електричної енергії на суму 86 189,34 грн., за понад договірне споживання електричної енергії 71 824,73 грн., за перетікання реактивної електричної енергії 1 914,89 грн., а разом - 159 928, 96 грн. Вказану заборгованість запропоновано в місячний термін сплатити на відповідні рахунки, а у разі невиконання претензії позивача попереджено про можливе звернення до суду. Претензію надіслано поштою за адресою позивача згідно Договору № 2776 від 10.02.2004, а саме: АДРЕСА_2.

17.01.2017, 20.03.2017, 24.04.2017, 29.05.2017 представниками відповідача було вручено представнику позивача попередження про відключення на підставі п. 7.5.3 ПКЕЕ в зв'язку з наявною заборгованістю.

07.06.2017 за вх. № 6908 відповідачем зареєстровано гарантійний лист позивача, згідно якого останній зобов'язався сплатити до 20.11.2017 шістьма рівними платежами заборгованість, яка виникла за точкою обліку № 4 лічильник АСЕ 6000 №55066023 за активну електричну енергію в сумі 71 072,38 грн., реактивну електроенергію 1 915,41 грн., пеню - 285,81 грн., понад договірне споживання - 71 824,73 грн.

15.06.2017 в ПАТ «Черкасиобленерго» за вх. № 7126 зареєстровано заяву позивача, в якій він просив відповідача повідомити причини виникнення заборгованості, надати підтверджуючі документи, одночасно в заяві позивачем зазначено його адресу: АДРЕСА_3 та номер мобільного телефону.

16.06.2017 Черкаський міський район електричних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» надіслав позивачу на адресу: АДРЕСА_2 попередження від 15.06.2017 № 4871 про відключення об'єктів позивача від електростачання 26.06.2017 з 09 год. згідно п. 7.5.3 ПКЕЕ в зв'язку із наявною заборгованістю.

Як встановлено матеріалами справи, 26.06.2017 відповідачем припинено постачання електричної енергії на об'єкт позивача за адресою: АДРЕСА_1 з підстав несплати рахунків по заборгованості, що визнається представниками обох сторін.

Того ж дня, 26.06.2017 позивач звернувся із заявами до ПАТ «Черкасиобленерго» (вх. № 6281) і Черкаського міського району електричних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» (вх. № 7677), в яких просив в зв'язку з припиненням електропостачання, негайно повідомити причини припинення електропостачання, вжити негайних заходів поновлення електропостачання та надати відповідь на його звернення від 15.06.2017 за вх. № 7126 до ПАТ «Черкасиобленерго».

27.06.2017 відповідач листом за № 5089 «Щодо недотримання договірних величин споживання електроенергії» надав відповідь на заяву позивача від 15.06.2017 року № 4871, в якій повідомив позивача про підстави нарахування спірної заборгованості.

28.07.-04.08.2017 відбулось засідання комісії Інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Черкасиобленерго», оформлене протоколом № 8/2017, на якому розглянуто звернення позивача до Черкаського ОТВ АМК України, надіслане за належністю до сектору НКРЕКП у Черкаській області, щодо оцінки правомірності дій Черкаського міського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» в частині нарахування заборгованості та припинення електропостачання об'єкту споживача за адресою: АДРЕСА_1. Комісією вирішено, що у зв'язку із встановленими фактами невідповідності дій як Черкаського РЕМ, так і споживача положенням ПКЕЕ та договору, втручанням не уповноважених споживачем третіх осіб (гр. Артерчук Л.І.) у взаємовідносини постачальника і споживача, комісія ІКЦ не має достовірної інформації щодо обсягів споживання електричної енергії ФОП Мельником І.П. (позивачем), а відповідно - правильності нарахувань за спожиту електричну енергію. Сторонам запропоновано діяти згідно з пунктом 9.3 Договору, тобто вирішити спірні питання шляхом перемовин або в судовому порядку.

Як встановлено матеріалами справи, між сторонами існують господарські відносини, які виникли з укладеного ними типового Договору про постачання електричної енергії № 2776 від 10.02.2004, який є чинним, продовжений на 2016, 2017 в порядку, визначеному п. 9.4 Договору.

Права і обов'язки сторін визначено цим Договором, а також в частині, не обумовленій Договором - чинним законодавством України, зокрема, параграфом 3 глави 30 розділу 6 ГК України, Законами України «Про електроенергетику», втратив чинність частково з 11.06.2017, «Про засади функціонування ринку електричної енергії в Україні»» № 663-VІІ від 24.10.2013, втратив чинність 11.06.2017, «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року № 2019-VIII (набрав чинності 11.06.2017), Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою КМ України від 24.03.1999 року № 441 (зі змінами в редакції постанови КМ України від 16.06.2005 року № 473), Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 № 28, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442, «Порядком обмеження електроспоживання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 № 93, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2015 № 317.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки наведені позивачем події порушення відповідачем прав позивача відбувались в період липня 2016 - червня 2017, при врегулюванні спору до їх правовідносин судом застосовуються норми наведених вище актів законодавства в редакціях, чинних на час їх вчинення.

Так, за змістом абз. 4 п. 6.3 розділу 6 Договору, абз. 3 п. 7.5. розділу 7 Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 року № 28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442, Порядку обмеження електроспоживання споживачів до рівня екологічної броні електропостачання або повного припинення їм електропостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 № 93 (втратив чинність 01.02.2019), ч. 2 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику», ч. 3 ст. 60, п. 22 розділу XVІІ Закону України «Про ринок електричної енергії», електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником електричної енергії з повідомленням споживача не пізніше ніж за три робочих дні, зокрема, у разі несплати споживачем за електроенергію у термін, установлений додатком № 3.4, передбачений ПКЕЕ. Попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії оформляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено.

Підставою ж припинення постачання електроенергії на об'єкт позивача, яке мало місце 26.06.2017, є несплачена заборгованість, зазначена у попередженні № 4871 від 15.06.2017, а саме, за активну електричну енергію в розмірі 66 072,38 грн., реактивну електричну енергію 1 914,89 грн., пеня (активна) 13 406,35 грн., пеня (реактивна) - 285,81 грн., понад договірне споживання 71 824,73 грн. Згадана заборгованість виникла за споживання позивачем в липні 2016 активної електричної енергії на суму 86 189,34 грн., за понаддоговірне споживання електричної енергії 71 824,73 грн., за перетікання реактивної електричної енергії 1 914,89 грн., що разом складало 159 928,96 грн.

Причиною нарахування зазначених сум заборгованості є перевищення договірних величин споживання електричної енергії позивачем в липні 2016, що встановлено проведеною позаплановою технічною перевіркою (контрольним оглядом) засобу обліку електричної енергії на об'єкті позивача. Результати перевірки (огляду) викладено в Акті від 01.07.2016 року. Розрахунок заборгованості відповідачем проведено з урахуванням інформації, зазначеної позивачем в акті про використану (активну, реактивну) електричну енергію від 29.06.2016, Акті позапланової технічної перевірки (контрольного огляду) від 01.07.2016, заяви позивача про корегування обсягів постачання електричної енергії на липень 2016 від 07.07.2016 вх. № 8692 та інформації про величини споживання електричної енергії позивачем у відповідні періоди 2015.

Проте, як обґрунтовано стверджував позивач, позапланова технічна перевірка (контрольний огляд) засобу обліку електричної енергії на об'єкті позивача за адресою: АДРЕСА_1 проведено без його участі чи участі його повноважного представника, наведені в Акті перевірки (огляду) від 01.07.2016 результати не містять початкових показників, за наявності яких можливо перевірити наявність або відсутність спірної заборгованості, перевірити та погодити розміри заборгованості, а лічильник, за показаннями якого складався Акт від 01.07.2016 та проводились розрахунки, працівниками відповідача вилучено і замінено на інший. Зазначені порушення унеможливлюють оскарження позивачем події з встановлення відповідачем перевищення договірних величин споживання електричної енергії позивачем в липні 2016 та правильності розрахунку наявної заборгованості.

Відповідно до п. 4.2.2 розділу 4 Договору, п.п. 6.14, 6.16 розділу 16 Розрахунки за користування електричною енергією Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), п. 13 Порядку постачання електричної енергії споживачам, затвердженого постановою КМ України від 24.03.1999 № 441 (зі змінами, внесеними постановою КМ України від 16.06.2005 № 473), ч. 6 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії. Обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору. Визначена відповідно до законодавства України вартість різниці між обсягом фактично спожитої величини і обсягом договірної величини електричної енергії зараховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом. Споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Вищенаведені розміри перевищення договірної величини споживання електричної енергії позивачем за обставин даного спору сторонами під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії не визначались, наявні суперечки з цього приводу в порядку, визначеному умовами п. 9.1 Договору шляхом переговорів або в судовому порядку не вирішувались.

За змістом п. 4.4 розділу 4 Договору, п.п. 6.41, 6.42 розділу 16 Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ) у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення в присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

На підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією) і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії. Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді.

Таким чином, обов'язковою умовою, яка надає право енергопостачальнику обмежити споживачу електроспоживання або припинити взагалі, є несплата або неповна оплата останнім рахунків саме за фактично спожиту електричну енергію. Припиненню повністю або частково постачання електричної енергії передує встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій, оформленого належним чином.

Оскільки факт наявних підстав для припинення постачання електричної енергії на об'єкт позивача за обставин даного спору відповідачем належними і допустимими доказами не підтверджено, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що наявність та розмір заборгованості за електроенергію, спожиту позивачем в липні 2016 з перевищенням договірних величин споживання електричної енергії відповідачем не доведено, тому припинення електропостачання об'єкта позивача 26.06.2017 відповідачем всупереч умовам розділів 4, 6 Договору, положень чинного законодавства, що врегульовує укладення і виконання договорів постачання електричної енергії споживачу.

Разом з тим, за приписами пп. «б» п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 3 від 16.12.2015 «Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання» в судовій практиці вирішення спорів, що виникають внаслідок перевищення споживачами електричної енергії лімітів електроспоживання, встановлених у договорі, виникли проблемні питання, пов'язані з визначенням правової природи такого платежу як двократна вартість різниці фактично спожитої і договірної величини. В одних судових рішеннях зазначено, що стягнення двократної вартості - це оперативно-господарська санкція, в інших - штрафна санкція, ще в інших - спеціальний спосіб визначення вартості електричної енергії, спожитої понад договірну величину, й залежно від того, як визначався цей платіж судом, вирішувався спір і щодо стягнення, зокрема, податку на додану вартість, можливості зменшення суми на підставі ст. 233 ГК України тощо. Різний погляд на правову природу події споживання електричної енергії при перевищенні договірних величин мають сторони і в межах спору, який розглядається у цій справі.

В цій частині належить керуватись роз'ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, викладеними у вищезгаданій постанові, якими судам доведено, що питання сплати двократної вартості електроенергії, спожитої понад договірні величини, розглядалося Верховним Судом України при перегляді постанови Вищого господарського суду України у справі про стягнення заборгованості за використану електроенергію та двократної вартості різниці між фактично спожитою та договірною величиною споживання (справа № 6/75). Верховний Суд України залишив без змін судові рішення, якими з посиланням на приписи ст. 509 ЦК України, ч.5 ст. 26 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підпункту 7 пункту 8.1 Правил позовні вимоги про стягнення заборгованості за використану в обумовлених договором межах електроенергію та двократної вартості різниці між фактично спожитою та договірною величиною споживання задоволено. Верховний Суд України у цій справі взяв до уваги також пояснення НКРЕ, відповідно до яких у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину споживач повинен сплатити вартість використаної електричної енергії за обсяг, обумовлений договором, та двократну вартість електричної енергії за обсяг, що дорівнює різниці фактично спожитої та договірної величини споживання електроенергії (постанова Верховного Суду України від 06.12.2010 № 6/75). Тобто, двократна вартість різниці фактично спожитої і договірної величини - це є спеціальний спосіб визначення вартості електричної енергії, спожитої понад договірну величину.

За змістом п.п. 3, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку в натурі є способами захисту цивільних прав.

Положеннями ст. 20 ГК України передбачено право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав, відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання, припинення дій, що порушують право, присудження до виконання обов'язку в натурі, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Таким чином, з огляду на наведені обставини справи й приписи законодавства і вказівки, що містяться у наведеній вище постанові суду касаційної інстанції, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про обґрунтованість вимог позивача про визнання за ним права на отримання електричної енергії відповідно до Договору для об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідача виконати Договір в частині поставки електричної енергії позивачу для об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, є доведеними належними та допустимими доказами, відповідачем не спростованими, відтак такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апелянта з приводу неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а також не врахування висновків та вказівок Верховного Суду не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім цього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 19.11.2018 у справі № 925/781/17 - без змін.

Матеріали справи № 925/781/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.08.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко