ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/606/18

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Макарченко Н.П., в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗІМПЕКС», м. Київ, вул. Бориспільська, 26, корпус Д, офіс 7

до комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», Черкаська область, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-А

за участю у справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- АТ «Укртрансгаз» 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1;

- ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 142;

на стороні відповідача:

- Смілянська міська рада, м. Сміла Черкаської області, вул. Незалежності, 37

про стягнення 11506773,50 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Лук`яненко Г. адвокат за довіреністю;

від третьої особи (УТГ): Пахомова О.А. за довіреністю;

(ЧГ): не з`явився;

(МР): Возний С.І. за довіреністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗІМПЕКС» звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в березні 2018р. згідно договору постачання природного газу №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018р. в розмірі 11506773,50 грн., в тому числі (з урахуванням заяви про зменшення вимог):

2 450 000,00 грн. основного боргу,

8 066 772,75 грн. збитків за перевищення фактичного обсягу споживання природного газу над підтвердженим обсягом природного газу протягом березня 2018 року,

990 000,75 грн. штрафу за порушення строків здійснення оплати за природний газ,

та відшкодування судових витрат.

Інформація про рух справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.06.2018р. відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.

02.07.2018р. до господарського суду Черкаської області у справі №925/606/18 із зустрічним позовом звернувся відповідач комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗІМПЕКС» про стягнення нанесених збитків в розмірі 28 572 118,75 грн. та відшкодування судових витрат.

Разом із зустрічною позовною заявою комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» подало клопотання від 27.06.2018р. №850 про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення по справі з мотивів відсутності коштів у підприємства внаслідок від`ємного балансу, в першу чергу, із-за недобросовісних дій ТОВ «УКРГАЗІМПЕКС» та відповідно надзвичайно тяжкого майнового та фінансового стану, який перешкоджає сплаті судового збору за подання зустрічного позову до суду. КП «Смілакомунтеплоенерго» є монополістом в сфері надання послуг з теплопостачання в місті Сміла з 70-тисячним населенням, та постачає теплову енергію усім дошкільним та шкільним навчальним закладам міста (24 дитсадкам та 11 загальноосвітнім школам), бюджетним установам та комунальним закладам, серед яких дві лікарні міста Сміла. КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснює додатково ремонтні роботи по підготовці підприємства до опалювального сезону 2018-2019р.р., за зрив якого передбачено кримінальну відповідальність посадовим особам підприємства даної галузі.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.07.2018р. підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 05.07.2018р. відмовлено комунальному підприємству «Смілакомунтеплоенерго» в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернуто комунальному підприємству «Смілакомунтеплоенерго» зустрічну позовну заяву від 27.06.2018р. без прийняття до провадження. Додатки до зустрічної позовної заяви долучено до матеріалів справи.

До початку підготовчого засідання 08.08.2018р. представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення основного боргу та штрафних санкцій, в якому просить суд:

- зменшити основну суму заборгованості з 2 900 000,00 грн. до 2 460 000,00 грн., враховуючи здійснені відповідачем оплати за період з 07.06.2018р. по 08.08.2018р. в сумі 440 000,00 грн.;

- зменшити заборгованість відповідача по компенсації за понаднормове споживання природного газу у березні 2018 року з 8 066772,75 грн. на 177 897,75 грн.;

- зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що становлять 280 000,00 грн. (10% від суми простроченого платежу) на 70% - до 84 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.08.2018р. підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20.08.2018р. розгляд справи відкладено.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 29.08.2018р. розгляд справи відкладено, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз».

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 01.10.2018р. в розгляді справи оголошено перерву до 14 год. 30 хв. 08.10.2018р., залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Смілянську міську раду як засновника комунального підприємства.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.10.2018р. розгляд справи відкладено.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.11.2018р. провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням господарського суду м. Києва у справі №910/12431/18, оскільки висновки суду м. Києва матимуть значення для вирішення даного спору.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.06.2019р. провадження у справі поновлено.

Ухвалами господарського суду Черкаської області від 24.06.2019р. та від 08.07.2019р. розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 30.07.2019р. за правилами ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В судовому засіданні:

Позивач підтримав вимоги письмово.

Представник відповідача вимоги заперечив та просив відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки основний борг погашено, перевищення фактичного обсягу споживання природного газу над підтвердженим обсягом природного газу протягом березня 2018 року не було і номінація доведена споживачу. Правових підстав для застосування санкцій немає.

Представник третьої особи (Укртрансгаз) позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки позивач не коригував номінацію об`ємів газу з УТГ та не звертався до УТГ про ліміти використання газу.

Представник третьої особи (Смілянська міська рада) заперечив позовні вимоги, підтримав позицію відповідача, вважає, що позов заявлений передчасно.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду електронне повідомлення від 29.07.2019р. №5 про відсутність представника в судовому засіданні у зв`язку з відсутністю фінансування.

Представник третьої особи (Черкасигаз) в судове засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив, направив до суду тези судових дебатів, в яких підтримав позицію позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників, судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

16.02.2018р. між товариством з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗІМПЕКС» (Постачальником Позивач по справі), в особі директора Кірімова О.І., що діє на підставі Статуту, та комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» (Споживачем Відповідач по справі), в особі директора Прусса В.М., що діє на підставі Статуту та розпорядження виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №238к від 24.11.2015р., було укладено договір постачання природного газу №1802-1601/ПГ-УГ (далі Договір, том 1 а.с. 26-32), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачу природний газ (надалі - газ) у погоджених сторонами об`ємах (обсягах) на визначений сторонами період, а Споживач зобов`язався своєчасно оплачувати Постачальнику вартість газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені Договором.

Обсяги газу, які Постачальник зобов`язався поставити, а Споживач прийняти й оплатити, погоджується сторонами у Додатку № 1 до даного договору. Визначені в Додатку №1 обсяги газу можуть здійснюватися Сторонами протягом періоду постачання. Період протягом якого здійснюється постачання газу Споживачу, визначається сторонами у додатку №1 до даного Договору ( п. 1.3. договору).

Постачання природного газу Споживачу здійснюється з моменту укладення цього договору відповідно до положень Договору з урахуванням всіх його додатків та додаткових угод ( п. 2.1. договору).

Споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу газу в розрахунковому періоді має самостійно завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до Споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку Постачальника, які передбачені Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами та/або цим Договором, у тому числі, примусове обмеження (припинення) газопостачання (п. 2.6. договору).

Обсяг споживання природного газу Споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання природного газу протягом розрахункового періоду в розмірі +/- 5 % від підтвердженого обсягу природного газу (п. 2.7. договору).

Перехід права власності на природний газ від Постачальника до Споживача здійснюється в точках входу/виходу в/з газотранспортної системи (ГТС) на межі балансової належності об`єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (п. 2.12 договору).

Згідно п. 3.3. Договору ціна 1000 м3 газу та загальна вартість обсягу газу, що постачатиметься протягом газового місяця, визначається сторонами щомісячно (на наступний газовий місяць) шляхом укладання відповідної додаткової угоди до даного Договору, у термін до 18 числа місяця, що передує відповідному газовому місяцю.

З метою виконання умов Договору сторони у Додатку №1 від 16.02.2018р. до Договору (том 1 а.с. 33) також погодили обсяги (об`єми) природного газу, що підлягають поставці на користь Споживача, який у березні місяці 2018 року був погоджений у розмірі 1700,00 тис. м3.

У Додатковій угоді №00002С від 01.03.2018р. (том 1 а.с. 38) сторони погодили та встановили ціну за 1000 м3 природного газу, який підлягає поставці за Договором у березні місяці 2018 року, у розмірі 8041,67 грн., крім того ПДВ (20%) - 1608,33 грн., що разом складає 9650,00 грн.

У відповідності до п. 3.12. Договору Споживач зобов`язаний сплатити вартість планового обсягу газу, що постачатиметься Споживачу протягом відповідного газового місяця, на банківський рахунок Постачальника на умовах 100% передоплати на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату. Сторони у відповідній додатковій угоді та/або у відповідному додатку до даного Договору можуть погодити інший порядок здійснення оплати за природний газ.

Згідно п. 3.13 Договору якщо інше не погоджено сторонами у додатковій угоді та/або не вказано в рахунку Постачальника, Споживач має здійснити оплату виставленого рахунку протягом 3 (трьох) банківських днів з дати його виставлення Постачальником.

Пунктом 3.14. Договору передбачено, що моментом оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Постачальника.

Однак, керуючись умовами Договору, зокрема, п.3.12. Договору, сторони шляхом підписання Додатку №2 від 16.02.2018р. до Договору (том 1 а.с. 37) змінили порядок здійснення платежів Споживачем на користь Постачальника. У Додатку №2 до Договору сторони погодили наступний порядок (графік) здійснення платежів Споживачем на користь Постачальника за Договором:

Дата платежу (до/включно) Сума оплати, грн.

10.03.2018 1000000,00

20.03.2018 5700000,00

31.03.2018 11800000,00

ВСЬОГО: 18500000,00

Позивач передав Відповідачу природний газ в кількості 1821,870 тис.м3 на суму 17581045,50 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2018р. №000007 (том 1 а.с. 56).

За доводами сторін сума в 18500000,00 грн. є залишком коштів між 19300000,00 грн. і вже сплаченими коштами відповідачем на користь позивача станом на 26.02.2018р. (800000,00 грн. як 5 платежів по 160000,00 грн. - том 1 а.с. 135- 139).

Представники обох сторін заперечують поставку газу у лютому місяці в обсязі 2000 куб.м3 на користь відповідача. Спір виник за споживання газу в наступному періоді, доказом чого є підписання Акту приймання-передачі газу №000007 від 31.03.2018р., яким зафіксовано обсяг спожитого газу в кількості 1821,87 тис.м3 на загальну суму 17581045,50 грн. (том 1 а.с. 56) за березень 2018.

За умовами Договору між сторонами від 16.02.2018р. постачання природного газу споживачу здійснюється з моменту укладення цього договору відповідно до положень договору з урахуванням всіх його додатків та додаткових угод. Постачальник забезпечує постачання підтвердженого обсягу природного газу споживачу протягом визначеного у Додатку № 1 періоду постачання (п. 2.1 та 2.2. Договору).

Розрахунковим періодом за даним Договором є відповідний газовий місяць (п. 3.11.)

За умовами та змістом Договору сторони повинні підписати окремий Акт приймання-передачі газу за кожен місяць постачання газу, про що є застереження в п. 3.15. Договору: остаточний розрахунок за поставлений газ здійснюється Споживачем на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі газу (за газовий місяць постачання) до 12 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося постачання.

Підписавши договір, сторони підтвердили, що позивач є єдиним постачальником газу відповідачу, як споживачу (п. 1.8.) на період лютого-березня 2018р. для його комунальних потреб.

Як зазначає Позивач, погоджені сторонами умови (строки) здійснення оплати за природний газ Відповідачем систематично порушувались. Жоден платіж, що мав бути здійснений Відповідачем на користь Позивача за постачання природного газу на умовах Договору, не був здійснений належним чином у відповідності до погоджених сторонами умов оплати, а взяті Відповідачем зобов`язання з оплати за природний газ не були виконані належним чином як по сумам здійснених платежів, так і по строкам та порядку їх оплати.

У відповідності до вимог п. 4.1.2.3. Договору Споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату газу згідно з умовами даного Договору.

Пунктом 4.2.1.1. Договору передбачено право Постачальника отримувати від Споживача своєчасну оплату за природний газ відповідно до умов Договору.

Згідно п. 5.1.1. Договору Постачальник має право вживати заходи з припинення або обмеження в установленому порядку постачання газу Споживачу, зокрема, у разі проведення Споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за Договором.

У відповідності до п. 2.3. Договору погоджені сторонами в Додатку №1 до даного Договору обсяги (об`єми) постачання газу в розрахунковому періоді (газовому місяці) є орієнтовними (надалі - плановий обсяг) та можуть бути скориговані сторонами шляхом укладання відповідної додаткової угоди. У випадку, якщо сторони не скоригували плановий обсяг у відповідній додатковій угоді, плановий обсяг, що вказаний в Додатку №1 до даного Договору, підлягає включенню до місячної номінації Постачальника, поданої Оператору ГТС для підтвердження на відповідний газовий місяць.

Додатковою угодою №00002С від 01.03.2018р. сторонами погоджено ціну за 1000 куб.м3 газу на березень 2018 також в розмірі 9650,00 грн. із ПДВ. Угода набирає чинності з моменту скріплення її підписами сторін та відбитками печаток (п. 4).

Дане положення Договору нерозривно пов`язане з іншими пунктами Договору, а саме: з підпунктом 4.2.2.2. Договору, згідно якого Постачальник зобов`язується забезпечити постачання газу на умовах та в обсягах, визначених цим Договором, за умови дотримання Споживачем дисципліни відбору (споживання) газу та проведення своєчасних розрахунків за нього. А також з підпунктом 4.2.2.3. Договору у відповідності до положень якого саме Постачальник зобов`язується забезпечити подання всіх необхідних документів для підтвердження Оператором ГТС необхідного Споживачу обсягу газу за умови, що Споживач виконав власні обов`язки перед Постачальником, для замовлення необхідного Споживачу обсягу газу.

Отже, як вказує Позивач, вищевказані положення Договору передбачають, що Постачальник здійснює постачання природного газу Споживачу, у тому числі здійснює подання Оператору ГТС документів, необхідних для підтвердження Оператором ГТС необхідного Споживачу обсягу газу, лише за умови проведення Споживачем своєчасних розрахунків за природний газ у відповідності до умов даного Договору та/або Додатків до нього. А оскільки сторони у Додатку №2 від 16.02.2018р. до Договору погодили порядок (строки) здійснення платежів за природний газ Споживачем на користь Постачальника, то обов`язок Постачальника зі здійснення поставки Споживачу природного газу, у тому числі, зі здійснення подання Оператору ГТС документів для підтвердження обсягу газу, необхідного Споживачу, виникає лише при умові повного та належного виконання Споживачем розрахунків за природний газ у відповідності до порядку та строків, що погоджені сторонами у відповідному додатку до Договору.

Позивач доводить, що відповідач відібрав з газової магістралі у березні 2018 року газ в кількості 1821,87 тис.м3 на суму 17581045,50 грн., однак прострочив внесення платежів, передбачених додатком №2 від 16.02.2018р. у новій редакції, а тому позивач має право нарахувати на прострочені грошові зобов`язання пеню, інфляційні втрати та 3% річних. Згідно розрахунків до позовних вимог періоди прострочення позивач рахує з 11.03.2018р. (том 1 а.с. 24-25), що відповідає графіку з цього додатку № 2 до основного договору.

Зі свого боку відповідач доводить, що графік платежів із Додатку №2 (а.с. 37) у новій редакції, порушення якого доводить позивач, теж стосувався лише платежів за газ, запланований до поставки у лютому 2018 року, однак поставки газу в цьому місяці взагалі не було. Тому позивач не може нараховувати пеню, інфляційні та 3% річних як за прострочені платежі по цьому графіку, бо газ фактично був отриманий, відібраний та використаний відповідачем лише у березні 2018 року і графіку платежів за газ по березню 2018 року не існувало.

Суд враховує висновки судових рішень у спорах між цими ж сторонами, що графіки платежів, які визначені Додатком №2 від 16.02.2018р. у первісній редакції (а.с. 34 том 1) та у Додатку №2 від 16.02.2018 в новій редакції (а.с. 37 том 1), що набрала чинності лише 27.02.2018р. при укладенні додаткової угоди №00001С (а.с. 35 том 1) стосуються лише платежів за газ, який запланований до поставки у лютому 2018 року.

На це вказує погоджена між сторонами ціна газу лише на лютий 2018р. (про що прямо вказано у додатках). Ця ціна була визначена на 16.02.2018р. в сумі 8850,00 грн. і на 27.02.2018р. в сумі 9650,00 грн., коли сторони змінили Додатки №1 та №2 до Договору. Це визначало загальну вартість газу, запланованого до поставки в лютому у розмірі 17700000,00 грн. та 19300000,00 грн. відповідно.

Таку ж саму ціну на березень 2018 за 1000 м3 газу (9650,00 грн.) сторони погодили лише 01.03.2018р. підписанням додаткової угоди №00002С (том 1 а.с. 38) і вона не була відома станом на час підписання нових редакції Додатків №1 та №2 до Договору постачання газу (27.02.2018р.).

Суд погоджується з доводами відповідача, що розрахунок 18500000,00 належних до сплати коштів за Додатком №2 (том 1 а.с. 37) у новій редакції збігається лише при використанні в розрахунку кількості газу та його ціни саме на лютий 2018 року (2000 м3 Х 9650 грн.), за мінусом сплачених 800000,00 грн. Відповідачем коштів станом на 26.02.2018 року.

Позивач підтвердив (том 1 а.с. 39), що відповідач почав здійснювати платежі за газ з 26.02.2018р.; до 21.12.2018р. Відповідач сплатив Позивачеві 17581045,50 грн.

Сплачена сума відповідає вартості фактично спожитого Відповідачем газу, який ним було отримано лише у березні 2018 року, що підтверджується Актом приймання-передачі природного газу №000007 від 31.03.2018р. (том 1 а.с. 56).

Відповідач стверджує, що незважаючи на погодження нового графіку платежів по новій редакції Додатку №2, який почав діяти з 27.02.2018р. (том 1 а.с. 37), Позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату газу із посиланням на договір №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018р. в іншому режимі платежів, ніж передбачено Додатком №2 (том 1 а.с. 64, 164-169).

Позивач підтвердив відсутність заборгованості за поставлені об`єми природного газу станом на 22.12.2018р. (том 4 а.с. 183-184), підписавши акт звірки взаєморозрахунків заборгованості по платежах.

Інших документів та доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим - приписи частини 1 ст. 236 ГПК України.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Згідно рішення акціонера від 21.05.2018р. №186 змінено тип та найменування публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями та приписами ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом представлений договір №1802-1601/ПГ-УГ постачання природного газу від 16.02.2018р. є договором постачання (як різновид купівлі-продажу) енергоносіїв приєднаними мережами і відповідає вимогам ст. 714 ЦК України, відповідно до якої за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору №1802-1601/ПГ-УГ постачання природного газу від 16.02.2018р. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції при розгляді справи №910/12431/18 (постанова ПАГС від 24.04.2019р., том 4 а.с. 128-133) у спорі між КП «Смілакомунтеплоенерго» та ТОВ «Укргазімпекс», укладення спірного договору мало місце посеред газового місяця постачання в лютому 2018 року, а в його умовах (п. 2.1. договору) сторонами було погоджено, що постачання товариством підприємству природного газу здійснюється з моменту укладення такого договору і оплату за газ було погоджено здійснювати згідно визначеного додатком №2 до Договору графіку по факту споживання, а не шляхом передоплати за газ.

Перевірка та наявність подачі номінації/реномінації на об`єми газу, що постачається, є прямим обов`язком постачальника, а не споживача, не спростовує правомірності споживання газу підприємством на підставі договору за спірний період, адже відповідні обов`язки взяли на себе сторони договору, що зафіксовано письмово. Ці обов`язки не залежать від фактичної передачі газу постачальником (Укргазімпекс) у мережі оператора ГТС на виконання договору від 16.02.2018р. для потреб споживача (КП «СмілаТКЕ»).

В силу приписів ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України та п. 3.18 спірного Договору відсутність оплат споживачем (КП «СмілаТКЕ») згідно погодженого сторонами договору графіку оплат могла бути підставою для припинення постачання газу і відмовою від Договору постачальником, однак реалізація цього права обумовлена доведенням наміру про це до іншої сторони договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус.

Суд повторно не оцінює взаємовідносини сторін, оскільки оцінка відносинам вже дана судами різних інстанцій:

В період з 01.01.2018р. по 04.07.2019р. у спорах між цими ж сторонами були прийняті наступні судові рішення:

- рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2018р. у справі №910/12431/18;

- постанова Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2019р. у справі №910/12431/18;

- рішення господарського суду Черкаської області від 09.01.2019р. у справі №925/840/18;

- рішення господарського суду Черкаської області від 24.05.2019р. у справі №925/162/19.

Судами дана правова оцінка взаємовідносинам сторін стосовно постачання, споживання, оплати за газ, поставленого приєднаними мережами в період лютого-березня 2018р. на користь КП «Сміла КТЕ».

Виходячи із якості оформлення договірних відносин між сторонами, господарський суд вбачає, що сторони договору не дотримувалися своїх домовленостей, а вчинювані фактичні дії на виконання Договору №1802-1601/ПГ-УГ постачання природного газу від 16.02.2018р. - є суперечливими.

Так, за загальним правилом з п. 3.12. Договору відповідач повинен сплатити вартість планового обсягу газу, що постачатиметься протягом відповідного газового місяця, на умовах 100% переоплати по виставленому рахунку.

Додатками до Договору передбачено, що в лютому 2018р. відповідач повинен отримати 2000 тис. м3 газу, при тому що договір підписано 16.02.2018р., а ця кількість газу розрахована на весь лютий 2018р., виходячи із узгодженого сторонами добового об`єму споживання газу.

Передоплата за своїм правовим змістом означає внесення коштів за товар наперед, який буде поставлено в майбутньому.

Якщо п. 3.12. Договору передбачає 100% передоплату за весь плановий обсяг газу відповідного газового місяця, то цю передоплату за лютий 2018р. відповідач ніяк не міг провести, оскільки договір між сторонами підписано 16.02.2018р. Крім того, поставки газу у лютому 2018р. не було (що визнають обидві сторони), а ціна на газ за березень 2018р. сторонами була узгоджена лише 01.03.2018р. додатковою угодою №00002С.

Сторони погодились на умови, що у відповідності до п. 3.3. Договору від 16.02.2018р. ціна 1000 м3 газу, що постачатиметься відповідачу протягом газового місяця, визначається сторонами щомісячно (на наступний газовий місяць) шляхом укладення відповідної газової угоди у термін до 18 числа місяця, що передує відповідному газовому місяцю.

Раніше судами встановлено та не потребує повторного доведення, що наявні у справі додатки до Договору про графік сплати коштів у сумі 17700000,00 грн. від 16.02.2018р., а потім 18500000,00 грн. від 27.02.2018р. могли стосуватися лише газу, який повинен бути поставлений у лютому 2018 року в кількості 2000 куб по ціні 9650,00 грн. за 1000 куб, однак поставлений позивачем не був.

Відповідач без затримок оплатив рахунки позивача:

- від 20.03.2018р. на суму 2000000,00 грн.;

- від 21 та 22.03.2018р. на суму 49996,65 грн. кожен;

- від 23.03.2018р. на суму 99 993,30 грн.;

- від 26.03.2018р. на суму 299 999,20 грн.

З приводу простроченої оплати останнього рахунку від 26.03.2018р. на суму 14957500,00 грн. відповідач стверджував і в підготовчому і в судовому засіданні, що кошти за газ, відібраний у березні 2018 року, частково повинні були оплачуватися за рахунок субсидій та субвенцій з державного бюджету.

Представники сторін та учасники підтвердили, що КП «Смілакомунтеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії мешканцям м. Сміла за рішенням Смілянської міської ради. Основні споживачі цих послуг населення та бюджетні організації, які користуються пільгами та субсидіями при оплаті послуг. Цей загальновідомий факт не потребує доведення.

Суд також зазначає, що відповідно до абз. 7 п. 8 затвердженого Постановою КМУ від 4 березня 2002р. №256 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» передбачено, що розрахунки за надані пільги та субсидії на оплату природного газу, послуг з транспортування, розподілу та постачання природного газу, тепло-, водопостачання і водовідведення з підприємствами-надавачами здійснюються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в органах Казначейства, а за електроенергію на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку.

Згідно п. 8-1 вказаної Постанови КМУ кошти на оплату пільг і субсидій за електричну енергію, природний газ, послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу, тепло-, водопостачання і водовідведення, отримані від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку, використовуються суб`єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, за цільовим призначенням з урахуванням вимог цього пункту. Для проведення розрахунків відповідно до цього пункту Постанови КМУ всі учасники багатосторонніх відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в органах Казначейства.

Відповідач постійно наголошує та надав докази звернення до позивача, щоб той повідомив реквізити своїх рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування на нього цільових коштів за газ, одержаних відповідачем як компенсація тарифів, пільг, субсидій за рахунок коштів державного бюджету. Таких реквізитів Позивач не надав.

Смілянське управління Державної казначейської служби України в Черкаській області та ГУ Державної казначейської служби України в м. Києві листами від 27.07.2018р. та 01.08.2018р. повідомили Відповідача про відсутність ТОВ «Укргазімпекс» на казначейському обслуговуванні в Смілянському УДКСУ та у ГУ Казначейства і в управліннях ДКСУ в районах м. Києва.

Витягом з банківського реєстру свого рахунку про рух коштів Відповідач КП «Смілакомунтеплоенерго» підтвердив отримання із бюджету коштів субсидії за теплопостачання:

22.03.2018р. - 1 327 524,00 грн.;

29.03.2018р. - 588 452,43 грн.;

23.04.2018р. - 5 262 232,66 грн.;

21.05.2018р. - 2 501 232,97 грн.;

21.06.2018р. - 659 698,00 грн.

Розрахунок за договором постачання природного газу №1802-1601/ПГ-УГ від 16.02.2018р. сторонами проведено на поточний рахунок Позивача, що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ».

Однак у призначеннях платежів немає взагалі посилання на постанову КМУ від 4 березня 2002 р. №256, як того вимагає п. 8-1 вищевказаного Порядку про те, що усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі «Призначення платежу» платіжних доручень додатково зазначають «постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256» та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок. Тому суду належними доказами не доведено, що борг за отриманий та спожитий природний газ у березні 2018 року Відповідач частково погасив за рахунок коштів державної субвенції.

Представник Позивача наполягає, що за умовами спірного договору між сторонами від 16.02.2018р. він не повинен був відкривати ніякі спеціальні рахунки для отримання коштів від Відповідача. З тексту договору на поставку газу вбачається, що право відповідача на оплату газу за рахунок бюджетних субвенцій і необхідність окремого обліку цих платежів - не були істотною умовою Договору від 16.02.2018р.

Відповідач вказує, що Позивач всупереч положенням затвердженого Постановою КМУ від 4 березня 2002р. №256 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» на час виставлення рахунків на оплату газу, які Відповідач за договором повинен оплатити протягом 3-х робочих днів, не мав поточного рахунку із спеціальним режимом використання в органах Казначейства, на які Відповідачем мали б бути зараховані кошти компенсації пільг та субсидій за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідач вважає, що він має законне право провести розрахунок із Позивачем за газ грошовими коштами за рахунок одержаних цільових субсидій з бюджету.

У відповідності до ч. 1,4 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Згідно положень ч. 1,4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Справа не містить доказів, що сторони з внесенням змін до Договору від 16.02.2018р. узгодили питання оплати газу за рахунок бюджетних субвенцій. Відповідач оплачував газ лише за рахунок власних коштів (і робив це безперешкодно), тому що кошти надійшли на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 , а в призначенні платежу не міститься посилання на Постанову КМУ від 4 березня 2002р. №256.

Суд дійшов висновку, що позивач по Договору від 16.02.2018р. не зобов`язаний вчиняти дії, до здійснення яких відповідач дійсно не мав би об`єктивної можливості сплатити кошти за отриманий газ.

В той же час Позивач не повертав кошти за газ, отримані від Відповідача. Також у справі відсутні докази того, що кредитор (Позивач) прямо відмовився приймати кошти бюджетної субвенції від Відповідача в якості оплати за газ.

Тому у суду немає підстав вважати, що позивач, як кредитор, у даному випадку відмовився прийняти належне виконання по Договору від 16.02.2018р.

Всі кошти, які надходили від Відповідача за газ, Позивачем прийняті та зараховані саме в оплату за поставлений природний газ. Обидві сторони визнають та не спростовують, що 17581045,50 грн., які сплатив відповідач по договору від 16.02.2018р., є оплатою за газ, отриманий у березні 2018 року.

Виходячи із дати виставлення позивачем останнього рахунку від 26.03.2018р. на суму 14957500,00 грн. (а.с. 169 т.1) та враховуючи недостатність одержаних відповідачем сум бюджетних субсидій для оплати цих коштів навіть за період березня-липня 2018р., то цей рахунок не міг бути оплаченим відповідачем повністю протягом 3х робочих днів як вимагає п.3.13 Договору і тому він є простроченим.

Отже, суду не надано належних і допустимих доказів прострочення позивача-кредитора, що б звільняло відповідача від відповідальності за договором від 16.02.2018р.

Але суд вказує на додаткові обставини, які виключають відповідальність Відповідача за порушення грошового зобов`язання.

У відповідності з приписами ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як вже встановлено судом, графіки платежів по додатках №2 у первісній та новій редакціях (а.с. 34 та 37 том 1) стосувалися лише поставки газу у лютому 2018р., яка не була здійснена. Відповідач не міг забезпечити 100% передоплату постачання газу у лютому 2018р., оскільки сам договір підписано і змінено сторонами 16 та 27 лютого 2018р. щодо ціни на газ на лютий.

Відповідач сплачував за газ саме по рахунках позивача з часу їх виставлення (що доводиться сумою рахунку та розміром платежу за одну і ту ж дату), а тому за прострочення графіків платежів з Додатків №1 і №2 до Договору від 16.02.2018р. відповідач не повинен і не може нести ніякої майнової (грошової) відповідальності.

Якщо перші п`ять платежів по 160000,00 грн. (а.с. 135-139 том 1) відповідач і сплатив з порушенням по графіку з додатку №2 від 16.02.2018р. в період його чинності, то і за це прострочення для відповідача не повинна наставати майнова відповідальність. Суд враховує, що сторони 27.02.2018р. змінили редакцію Додатку №2 від 16.02.2018р. і узгодили новий графік платежів, тим самим здійснивши заміну зобов`язання (новація - ст. 604 ЦК України).

Статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Споживач має право на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів (п. 4 ч.1 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу (яким є укладений між сторонами спірний Договір) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Судом було з`ясовано в ході розгляду справи, що позивач в дійсності не поставив відповідачу належний позивачу газ у тих обсягах, за які відповідач провів розрахунки, оскільки:

За твердженням Позивача, Відповідач в березні 2018 року здійснив фактичне споживання природного газу у обсязі 1821,870 тис. м3 на загальну суму 17581045,50 грн., що підтверджується актом №000007 приймання-передачі природного газу від 31.03.2018р. (а.с. 56 том 1), який підписано обома сторонами.

Відібрання цієї кількості газу також підтверджується даними Алокації (звіту) про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Черкасигаз» між замовниками послуги транспортування постачальниками за березень 2018р.

Позивач не спростовано, що станом на момент прийняття рішення судом відповідач сплатив заборгованість за поставлений газ у березні 2018 року у розмірі 17581045,50 грн., що підтверджується переліком платежів. Позивач наполягає, що платежі було прострочено і позивач має право нарахувати за це санкції.

Відповідач в запереченнях на позицію Позивача вказує, що не весь обсяг газу, вказаного у Акті від 31.03.2018р. - належав Позивачу та був у нього в наявності у березні 2018 року.

Позивач був єдиним постачальником природного газу Відповідачу у лютому - березні 2018р., що підтверджується п. 1.8. Договору та визнається сторонами.

З пояснень представника третьої особи, АТ «Укртрансгаз» вбачається, що між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Укргазімпекс» було укладено договір від 04.08.2017р. № транспортування природного газу, який позивач повинен був поставити відповідачу у лютому-квітні 2018р. (а.с. 12-17 том 3).

АТ «Укртрансгаз» відповідно до мети своєї діяльності та умов Договору транспортування може надавати ТОВ «Укргазімпекс» визначені у п. 2.3 Договору послуги, зокрема, фізичного транспортування газу та балансування обсягів газу (разом або окремо).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2493 затверджено Кодекс газотранспортної системи, який є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Згідно розділу 4 Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG/оператором газосховища/газовидобувним підприємством/оператором газорозподільної системи/прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2497.

У відповідності до розділу 13 Кодексу ГТС замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє дії з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Кодексом ГТС визначено, що:

небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації;

алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності споживача в Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу;

послуга балансування - послуга, що надається оператору газотранспортної системи на підставі відповідного договору купівлі-продажу природного газу, необхідного для врегулювання короткострокових коливань попиту та пропозицій на природний газ, що не є короткостроковим стандартизованим продуктом;

За доводами третьої особи, на березень 2018 року позивач заявив номінацію на природний газ в кількості лише 365500 тис.м3.

Фактично ж відповідачем КП «Смілакомунтеплоенерго» відібрано газу в кількості 1821,870 тис.м3 у березні 2018р. і спору по цій кількості газу у сторін немає.

За результатом виникнення у позивача негативного небалансу, третьою особою АТ «Укртрансгаз» у березні 2018р. позивачу надано послугу балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу від 04.08.2017р. № на загальну суму 21055391,18 грн. за 1468,347 тис.м3 як різниці між відібраним газом та заявленою позивачем номінацією.

Судовими рішеннями у господарських справах у спорах між цими ж особами підтверджено, що 1468,347 тис.м3 газу не належали Позивачеві, не були в його фактичному володінні та у власності в березні 2018 року, коли цей газ відбирався Відповідачем із газотранспортної системи третьої особи АТ «Укртрансгаз».

Щодо спожитої Відповідачем решти газу, належного Позивачеві, то всі учасники процесу визнають, що за матеріалами справи неможливо встановити, коли саме у березні 2018 (в які дні) цей газ було відібрано Відповідачем. Якщо передбачити, що в першу чергу Відповідач відібрав належний Позивачеві газ, то по днях це можна встановити лише за індивідуальними показниками котелень. Такі докази у справу Позивачем не надані. Тому неможливо встановити, чи було прострочено Відповідачем оплату саме за цю решту газу, тим більше, що перші 5 рахунків Позивача Відповідачем були оплачені повністю та вчасно відповідно до умов п. 3.13. Договору між сторонами.

До спірних правовідносин мають бути застосовані норми Кодексу ГТС, оскільки випадок, за яких АТ «Укртрансгаз» надає ТОВ «Укргазімпекс» послуги балансування і може стягнути плату за ці послуги, встановлений в пп. 2 п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС, відповідно до якого передбачено, що негативний місячний небаланс, що виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Аналогічне положення передбачено в п. 9.1 Договору транспортування, згідно з яким встановлено, що у разі виникнення у Відповідача негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Відповідача визначається відповідно до Кодексу ГТС.

Пунктами 1,2 розділу 14 Кодексу ГТС передбачено, що замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D). При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи.

За доводами третьої особи, наданими в судовому засіданні, позивач станом на квітень 2019р. не сплатив на користь АТ «Укртрансгаз» заборгованість за надані у березні 2018р. послуги балансування у розмірі 19884391,18 основного боргу; 1723677,09 грн. пені; 150358,68 як 3% річних та 326 376,40 грн. судового збору, і ці кошти вже присуджені до стягнення з позивача у примусовому порядку. Частково цей борг було стягнуто з позивача за банківською гарантією від 19.02.2018р., що передбачено пп.5 п.3 гл. 2 розділу 8 Кодексу ГТС України.

Позивач зі свого боку вказував, що із АТ «Укртрансгаз» він планував розрахуватися за рахунок коштів, які будуть стягнуті із відповідача у справі за газ постачання березня 2018 року.

Відповідно до пп. 1,2 Глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС України замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

Оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з приписами п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу та абз. 6 п. 4.1 Договору Відповідач був зобов`язаний врегулювати самостійно наявні у нього негативні місячні небаланси за березень 2018 року - до 12 квітня 2018 року, однак, ТОВ «Укргазімпекс» цього не здійснив, у зв`язку з чим у АТ «Укртрансгаз» як оператора газотранспортної системи виник обов`язок врегулювання такого небалансу за рахунок надання Відповідачу послуг балансування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2019р. у справі №910/12698/18 позов АТ «Укртрансгаз» до ТОВ «Укргазімпекс» про стягнення заборгованості за надані послуги балансування у березні 2018 року у розмірі 21 758 426,95 грн. задоволено повністю.

Враховуючи раніше встановлену судом обставину, що у позивача в березні 2018р. не було в наявності та у власності газу в повній кількості 1 821,870 тис.м3, які відібрані відповідачем із ГТС і цей газ відповідач фактично отримав за рахунок послуги балансування, надання якої повинна забезпечити третя особа у справі власним газом, то представник АТ «Укртрансгаз» притримується позиції відповідача у спорі. Вважає, що немає підстав для стягнення з відповідача пені, інфляційних та 3% річних за прострочення оплати газу, який не належав повністю позивачу на час його отримання відповідачем у березні 2018р. Щодо решти газу, яка фактично належала позивачу станом на березень 2018р. достовірних доказів про прострочення оплати цієї частини - позивачем суду не надано.

Зважаючи на те, що відповідач у березні 2018 не здійснював на користь позивача 100% передоплату за газ, не виконував графік платежів із Додатку № 2 у новій редакції (як доказує позивач), а оплачував лише рахунки на визначені позивачем суми, і необхідного відповідачу газу у повному розмірі в березні 2018р. у позивача не було, то стягнення позивачем з відповідача за таких обставин санкцій за прострочення розрахунків є зловживанням цивільними правами. За газ, відібраний відповідачем і послугу врегулювання небалансу позивач не провів повний розрахунок із третьою особою навіть і на час вирішення спору у даній справі.

Згідно положень ст. 527,528 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Однак за умовами Договору між сторонами від 16.12.2018р. та правилами Кодексу ГТС позивач повинен надати відповідачу послугу з постачання природного газу виключно особисто та за рахунок власного газу.

Позивач не попередив відповідача, що газ у березні 2018р. відповідачу буде фактично надано третьою особою, тому що власного газу у позивача немає в достатній кількості. Тим самим позивач порушив ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» за якою (саме) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Також вимагаючи у відповідача згідно п. 1.8 та 1.9. Договору між

сторонами гарантій того, що позивач є єдиним постачальником газу відповідачу, позивач сам же порушує це правило, оскільки газ відповідач отримав фактично від третьої особи у справі за наслідками послуги врегулювання небалансу у позивача.

Представник позивача вказував, що за послугу балансування ТОВ «Укргазімпекс» мало намір розрахуватися за рахунок коштів відповідача та стягнутих з нього санкцій, що є припущенням та не враховується судом при прийнятті рішення.

Тому на думку суду дії позивача по нарахуванню пені, інфляційних та 3% річних по Договору між сторонами від 16.02.2018р. за порушення розрахунків за газ, якого не було у володінні чи власності позивача в достатній кількості, є зловживанням правами, та є порушенням положень ч. 3 ст. 13 ЦК України - не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зловживанням з боку позивача суд також вважає і його поведінку по несприянню відповідачу у проведенні розрахунків за газ коштами бюджетної субвенції, що дало б можливість відповідачу швидше і у більших сумах сплачувати заборгованість за газ та уникати нарахування санкцій за прострочення розрахунків.

За загальними нормами ЦК та ГК України та з урахуванням ст. 13 ЦК майнова відповідальність у боржника за порушення зобов`язання не настає при зловживанні кредитором своїми правами.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що позивачем не доведено та належними доказами не підтверджено, що в діях відповідача є порушення умов договору та підстави для застосування запропонованих санкцій до КП «СмілаКТЕ», суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Укргазімпекс» до КП «Смілакомунтеплоенерго». В задоволенні вимог Позивачу належить відмовити повністю за недоведеністю та необґрунтованістю вимог.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, N 303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗІМПЕКС», м. Київ, вул. Бориспільська, 26, корпус Д, офіс 7, , номер рахунку в банку невідомий

про стягнення з відповідача: комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», Черкаська область, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-А, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

11506773,50 грн. заборгованості та санкцій відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 20.08.2019р.

Суддя Скиба Г.М.