Справа № Б-11/45-3/270-21/145
У Х В А Л А

про розгляд заяви кредитора

20.08.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву кредитора ОСОБА_1 (вх. № 12029/19 від 24.06.2019) про визнання грошових вимог у справі

за заявою: Державного підприємства "Підгайчиківський спиртзавод"

до: Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової

та лікеро-горілчаної промисловості

про банкрутство,

за участі:

від працівників Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості: ОСОБА_2,

ліквідатора: Седлецького Олександра Валентиновича,

кредитора: ОСОБА_1 ,

від кредитора - КП "Івано-Франківськводоекотехпром": Табаки Віктора Миколайовича,

від прокуратури Івано-Франківської області: Журавльової Наталії Євгенівни,

від відділу з питань банкрутства ГУ юстиції у Івано-Франківській області: Запічної Наталії Ігорівни.

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа № Б-11/45-3/270-21/145 за заявою Державного підприємства "Підгайчиківський спиртзавод" (правонаступник Державне підприємство "Залучанський спиртзавод") про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

08.05.2018 суд припинив процедуру розпорядження майном, визнав Івано-Франківське обласне державне об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, призначив ліквідатором арбітражного керуючого Седлецького О. В.

Повідомлення про визнання Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури було оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 08.05.2018.

24.06.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_1 (вх. № 12029/19 від 24.06.2019) про визнання грошових вимог в сумі 152 953, 50 гривень.

25.06.2019 зазначена вище заява призначена до розгляду в засіданні суду на 14.08.2019, яке відповідно відкладено на 20.08.2019.

В силу приписів частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як визначено в пункті 8 частини 1 статті 38 Закону, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до вимог статей 13, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, належними та допустимими доказами.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчить про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. При цьому суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Розглянувши подану заяву, суд встановив таке.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15.04.2019 у справі № 344/7939/17 позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про визнання недійсним та скасування наказу № 10 від 26.05.2017 року Про звільнення ОСОБА_1 , стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 38 873, 39 гривень та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, стягнення 150 000, 00 гривень моральної шкоди задоволено частково;

- стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 38 873, 39 гривень;

- стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.05.2017 по 15.04.2019 в розмірі 113 080, 11 гривень з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів;

- стягнуто з Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень;

- у задоволенні решти вимог позову відмовлено;

- рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 4 901, 01 гривень звернуто до негайного виконання.

Рішення суду набрало законної сили - 03.06.2019.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, вказана частина статті вказує на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер (обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ). Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Пунктом 29 інформаційного листа Вищого Господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) із змінами, роз`яснено, що розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

Приписами статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду від 08.05.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.05.2018, а заява кредитором подана 24.06.2019.

В силу частини 4 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Однак, в абзаці 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати.

Аналізуючи норми права та враховуючи наведені вище обставини, грошові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 152 953, 50 гривень підтверджуються належними та допустимими доказами.

За таких обставин, вказані грошові вимоги слід визнати та включити в реєстр вимог кредиторів: 151 953, 50 гривень, як вимоги першої черги та 1 000, 00 гривень моральної шкоди, як вимоги шостої черги.

Керуючись статтями 9, 23, 38, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 12, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву ОСОБА_1 (вх. № 12029/19 від 24.06.2019) про визнання грошових вимог в розмірі 152 953, 50 гривень - задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об`єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 151 953, 50 гривень, як вимоги першої черги та 1 000, 00 гривень моральної шкоди, як вимоги шостої черги.

3. Ліквідатору Седлецькому О. В. внести вимоги ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів боржника.

4. Дану ухвалу направити:

- заявнику: ДП "Підгайчівський спиртовий завод" (вул. Заводська, 2, с. Долішнє Залуччя, Снятинського району, Івано-Франківської області, 78363);

- ліквідатору Седлецькому О. В. (а/с 34, м. Київ, 04107);

- боржнику: Івано-Франківському обласному державному об`єднанню спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (вул. Княгинин, 44, м. Івано-Франківськ, 76003);

- кредитору: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

5. Ухвала набирає законної сили 20.08.2019 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та порядку, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

6. Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

7. Повний текст ухвали складено 22.08.2019.

Суддя В. В. Михайлишин