ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 серпня 2019 р. Справа № 903/473/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРПІДШИПНИК»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА»

про стягнення 308000 грн. суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Крилов А.В., адвокат, договір про надання правової допомоги №4 від 24.04.2019, ордер серії КС №610973 від 22.07.2019

від відповідача: н/з

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРПІДШИПНИК» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА» про стягнення 308000 грн. основної заборгованості, що виникла у зв`язку з отриманням відповідачем товару по видаткових накладних:

№ДКП00006019 від 29.12.2016 на суму 53 607,12 грн.;

№ДКП00006020 від 29.12.2016 на суму 44 638,92 грн.;

№ДКП00006021 від 29.12.2016 на суму 6360 грн.;

№ДКП00006022 від 29.12.2016 на суму 19622,45 грн.;

№ДКП00006023 від 29.12.2016 на суму 29848,56 грн.;

№ДКП00006029 від 30.12.2016 на суму 4019,40 грн.;

№ДКП00000033 від 06.01.2017 на суму 13523,06 грн.;

№ДКП00000034 від 06.01.2017 на суму 7514,71 грн.;

№ДКП00000036 від 06.01.2017 на суму 22135,62 грн.;

№ДКП00000037 від 06.01.2017 на суму 27 062,36 грн.;

№ДКП00000038 від 06.01.2017 на суму 1165,31 грн.;

№ДКП00000043 від 06.01.2017 на суму 29875,64 грн.;

№ДКП00000213 від 23.01.2017 на суму 56148 грн.;

№ДКП00000215 від 23.01.2017 на суму 10761,35 грн.;

№ДКП00000216 від 23.01.2017 на суму 20788,87 грн.;

№ДКП00000218 від 23.01.2017 на суму 9337,25 грн.;

№ДКП00000234 від 24.01.2017 на суму 1851,46 грн., та його часткову оплату відповідно до платіжних доручень № 4787 від 21.11.2018 на суму 5000 грн.; № 4801 від 20.12.2018 на суму 10000 грн.; № 4819 від 16.01.2019 на суму 5000 грн.; № 4837 від 25.01.2019 на суму 10000 грн.; № 5144 від 27.03.2019 на суму 2000 грн.; № 5392 від 17.05.2019 на суму 20000 грн..

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 27.06.2019 за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.07.2019.

Ухвалою суду від 24.07.2019 підготовче провадження відкладено на 14.08.2019.

У судовому засіданні 14.08.2019 судом ухвалено на місці закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті, ухвалою суду від 14.08.2019 повідомлено сторони, що розгляд справи по суті відбудеться 28.08.2019.

В судовому засіданні адвокат позивача позов з підстав викладених у позовній заяві від 12.06.2019 підтримав, вимоги просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, уповноваженого представника не направив, проте був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №156.

Згідно ч.2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, проте останні не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд заслухавши адвоката позивача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,-

в с т а н о в и в:

14.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРПІДШИПНИК" (далі Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА» (далі Покупець) укладено Договір поставки за №81 (далі - Договір) (а.с.55-56).

Згідно пункту 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити на нищевказаних умовах підшипники, ущільнення, мастильні матеріали та іншу продукцію технічного призначення (далі Товар) в кількості та по цінам, вказаним у Видаткових накладних і/або рахунках фактурах, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно пункту 2.2. Договору оплата за продукцію здійснюється Покупцем шляхом 100% передоплати на поточний рахунок Продавця.

Згідно п.8.9 Договору даний Договір вступає в силу з моменту (дати) підписання його сторонами та діє до 31.12.2014, а по грошовим зобов`язанням до їх повного виконання. У випадку якщо ні одна із сторін, за 30 календарних днів до моменту закінчення терміну дії даного Договору не виступить з ініціативою щодо його розірвання та/або зміни, Договір стає пролонгованим на один наступний календарний рік.

Позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар по наступних підписаних, скріплених печатками сторін видаткових накладних:

№ДКП00006019 від 29.12.2016 на суму 53 607,12 грн.;

№ДКП00006020 від 29.12.2016 на суму 44 638,92 грн.;

№ДКП00006021 від 29.12.2016 на суму 6360 грн.;

№ДКП00006022 від 29.12.2016 на суму 19622,45 грн.;

№ДКП00006023 від 29.12.2016 на суму 29848,56 грн.;

№ДКП00006029 від 30.12.2016 на суму 4019,40 грн.;

№ДКП00000033 від 06.01.2017 на суму 13523,06 грн.;

№ДКП00000034 від 06.01.2017 на суму 7514,71 грн.;

№ДКП00000036 від 06.01.2017 на суму 22135,62 грн.;

№ДКП00000037 від 06.01.2017 на суму 27 062,36 грн.;

№ДКП00000038 від 06.01.2017 на суму 1165,31 грн.;

№ДКП00000043 від 06.01.2017 на суму 29875,64 грн.;

№ДКП00000213 від 23.01.2017 на суму 56148 грн.;

№ДКП00000215 від 23.01.2017 на суму 10761,35 грн.;

№ДКП00000216 від 23.01.2017 на суму 20788,87 грн.;

№ДКП00000218 від 23.01.2017 на суму 9337,25 грн.;

№ДКП00000234 від 24.01.2017 на суму 1851,46 грн., всього поставлено Товару на суму 358 260,08 грн. (а.с.7-23).

Враховуючи, що вищенаведені видаткові накладні були оформлені на виконання саме Договору №81 від 14.04.2014, про що свідчать відповідні відмітки на накладних, а тому суд приходить до висновку, що після 31.12.2014 року між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРПІДШИПНИК» та ТОВ «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА» і надалі тривали договірні відносини, оскільки між сторонами відбувались поставки товару (відбулась пролонгація Договору №81 на кожний наступний рік).

Договір поставки №81 від 14.04.2014р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, доказів розірвання суду не надано.

Відповідач здійснив часткові оплати за отриманий товар на загальну суму 52000 грн. згідно наступних платіжних доручень:

№ 4787 від 21.11.2018 на суму 5000 грн.;

№ 4801 від 20.12.2018 на суму 10000 грн.;

№ 4819 від 16.01.2019 на суму 5000 грн.;

№ 4837 від 25.01.2019 на суму 10000 грн.;

№ 5144 від 27.03.2019 на суму 2000 грн.;

№ 5392 від 17.05.2019 на суму 20000 грн.(а.с.24-29).

30.05.2019 позивачем було направлено відповідачу Вимогу відповідно до якої позивач вимагав від відповідача оплатити отриманий товар на суму на суму 328000 грн. у семиденний строк від дня пред`явлення даної вимоги(а.с.30).

Дану Вимогу відповідач отримав 03.06.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 865, проте залишена останнім без відповіді та задоволення(а.с.31-32).

Враховуючи часткові оплати за отриманий товар, сума основного боргу на день розгляду справи згідно наданих видаткових накладних становить 306260,08 грн. (358260,08-52000 = 306260,08).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено,що майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу(поставки), а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Враховуючи п.2.2. Договору №81 суд приходить до висновку про те, що даний Договір був укладений саме на умовах попередньої оплати.

За таких умов застосовуються положення ст. 538 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Таким чином, незважаючи на те, що товар було передано відповідачу без виконання його обов`язку здійснити 100% передоплату, останній не звільняється від обов`язку здійснити оплату поставленого товару.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що в частині проведення оплати за отриманий Товар слід керуватися положеннями ч. 1 ст. 692 ЦК України за якими покупець (відповідач) зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після їх закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник або уповноважений орган, який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд беручи до уваги отримання товару та часткові оплати відповідача по видаткових накладних, оцінюючи докази, що наявні в матеріалах справи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 308000 грн., підлягає частковому задоволенню в сумі 306260,08 грн. основного боргу, в частині стягнення 1739,92 грн. основного боргу відмові у зв`язку з безпідставнісю та необгрунтованістю.

Згідно ст. 129 ГПК України судовий збір в сумі 4593,90 грн. покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в іншій частині в сумі 26,10 грн. на позивача.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 185, 232, 236, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА» (43018, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Потебні, будинок 71, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРПІДШИПНИК» (01033, м.Київ, вул. Паньківська, будинок 6-А, ) 306 260,08 (триста шість тисяч двісті шістдесят гривень вісім копійок) грн. заборгованості та 4593,90 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто три гривні дев`яносто копійок) грн. сплаченого позивачем судового збору.

3. У позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРПІДШИПНИК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА» в частині стягнення 1739,92 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

30.08.2019

Суддя А. С. Вороняк