ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2019м. ДніпроСправа № 904/2211/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Сулими Д.В., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської Ради, м. Дніпро

про стягнення боргу, неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 86 647 152,63 грн.

Представники:

Від позивача Остапенко Валентин Миколайович адвокат

Від відповідача Панна Ірина Олександрівна адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської Ради про стягнення боргу, неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 86 647 152,63 грн., яка складається з 70 000 000,00 грн. - основного боргу, 7 547 213,71 грн. - пені, 2 617 775,43 грн. - 3% річних та 6 482 163,49 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 3067/1718-БО-4 від 08.09.2017р. в частині повної та своєчасної оплати за переданий газ.

Ухвалою суду від 31.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 24.06.2019.

Відповідач 24.06.2019 надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд:

- в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради про стягнення основного боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу № 3067/1718-БО-4 від 08.09.2017 р. в сукупному розмірі 86 647 152,63 грн. відмовити;

- зменшити розмір пені за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу № 3067/1718-БО-4 від 08.09.2017 р. на 90 відсотків;

- в частині стягнення основного боргу за договором купівлі-продажу № 3067/1718-БО-4 від 08.09.2017 р. на суму 9 000 000,00 грн. закрити провадження, у зв`язку з оплатою;

- судові витрати покласти в повному обсязі на сторону Позивача.

У судовому засіданні 24.06.2019 оголошено перерву до 23.07.2019.

23.07.2019 Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій проти зменшення штрафних санкцій заперечив.

У судовому засіданні 23.07.2019 оголошено перерву до 30.07.2019.

30.07.2019 Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зменшити розмір пені за неналежне виконання грошового зобов`язання. Крім того, Відповідач зазначив, що 29.07.2019 ним було сплачено суму заборгованості в розмірі 5 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7739 від 29.07.2019, сума боргу станом на 29.07.2019 складає 56 000 000,00 грн.

Враховуючи викладене, Відповідач просить в частині стягнення основного боргу за договором купівлі-продажу № 3067/1718-БО-4 від 08.09.2017 на суму 14 000 000,00 грн. закрити провадження.

Ухвалою від 30.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 28.08.2019 та у судовому засіданні оголошено перерву до 19.08.2019.

За клопотанням сторін, у судовому засіданні 19.08.2019 закрито підготовче провадження та суд перейшов до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні Позивач підтвердив частковому оплату Відповідачем суми основного боргу у розмірі 14 000 000,00 грн.

У зв`язку з чим просить стягнути з Відповідача 56 000 000,00 грн. - основного боргу, 7 547 213,71 грн. - пені, 2 617 775,43 грн. - 3% річних та 6 482 163,49 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог та у разі задоволення позовних вимог просив зменшити розмір пені.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 19.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач, постачальник) та Комунальним підприємством "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської Ради (далі - відповідач, споживач) укладено договір №3067/1718-БО-4 постачання природного газу (далі договір), також сторонами укладено додаткові угоди: № 1 від 11.01.2018, №2 від 28.03.2018, № 3 від 03.04.2018.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується передати споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.1. договору в редакції додаткових угод №2 від 28.03.2018 та №3 від 03.04.2018 постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ обсягом до 24 405,827 тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м):

МісяцьобсягМісяцьобсяг
жовтень965,261січень 5336,686
листопад3720,584лютий 4831,731
грудень4051,565березень 5500,000
ІV квартал 20178737,410І квартал 201815668,417
Постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 1 800,0 тис.куб.м, у тому числі по місяцях:

Місяцьобсяг
Квітень1 700,0
Травень 100,0
Всього 1 800,0
У відповідності до п. 4.1. договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.

Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4 942,00 грн. за 1 000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначено ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 5.1. договору).

Згідно із п. 5.2. договору ціна за 1000 куб.м газу за цим договором на дату його укладення становить 7 907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9 488,64 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.4. договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов цього договору (абз. 1 п. 7.1. договору).

Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором (абз. 6 п. 7.2. договору).

Відповідно до п. 12.1. договору в редакції додаткової угоди №3 від 03.04.2018 договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, ті діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 по 31 травня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року передав відповідачу природний газ, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 229 437 431,16 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані повноважними представниками сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств (а.с. 39-45).

Відповідач здійснив часткову оплату природного газу у зв`язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 70 000 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що після порушення провадження у справі Відповідач здійснив оплату суми основної заборгованості у розмірі 14 000 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7094 від 11.06.2019 на суму 6 000 000,00 грн., № 7194 від 18.06.2019 на суму 3 000 000,00 грн. та 7739 від 29.07.2019 на суму 5 000 000,00 грн. (а.с. 79, 80, 162).

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення основного боргу у розмірі 14 000 000,00 грн., який сплачений Відповідачем в рахунок погашення заборгованості після порушення провадження у справі, за відсутністю предмету спору.

Доказів погашення заборгованості за поставку природного газу на суму 56 000 000,00 грн., на момент розгляду спору Відповідач не надав, доводи позивача не спростував, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 7 547 213,71 грн. за період з 28.11.2017 по 25.11.2018, 3 % річних 2 617 775,43 грн. за період з 28.11.2017 по 02.05.2019, інфляційні втрати 6 482 163,49 грн. за період з лютого 2017 року по березень 2019 року.

Відповідно до п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

В пункті 8.2. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 11.01.2018 сторони передбачили, що у разі просточення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, судом встановлено, що сума пені за період з 28.11.2017 по 25.11.2018 становить 7 547 213,71 грн.

Крім того, в ході розгляду справи Відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90%.

Дослідивши клопотання Відповідача про зменшення розміру пені на 90 %, суд дійшов висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Клопотання про зменшення пені Відповідач обґрунтовує тим, що КП "ТЕПЛОЕНЕРГО" є підприємством, яке на сьогоднішній день перебуває на грані банкрутства в силу його збитковості, що з року в рік збільшується. Так з аналізу звітів про фінансові результати (про сукупний доход) за 2017-2018 р.р, 1 квартал 2019 року вбачається, чистий фінансовий результат підприємства полягає лише в збитку, що виключає будь-яку прибутковість останнього.

Відповідач вказує на те, що збиток за перший квартал поточного року складає близько 69 069 млн. грн., в той час, коли в попередньому році в за аналогічний період, такий показник досягнув лише позначки 2 342 млн. грн. При цьому, збиток за звітний 2018 рік в цілому майже в два рази більший, аніж зазначений у 2017 році.

Основною причиною вказаної збитковості слугує відсутність систематичних платежів за надані послуги з централізованого опалення споживачів м. Дніпра, зумовлене їх неплатоспроможністю та низькою платіжною дисципліною. Зазначена обставина існує не зважаючи на проведення підприємством активної позовної роботи з боржниками та вжиття відповідних заходів з організації примусового виконання відповідних рішень.

Також відповідач вказує на те, що органами примусового виконання рішень проводилось періодичне накладення арештів на відповідні рахунки та майно підприємства, що додатково позбавляє останнього здійснювати належне виконання своїх зобов`язань, зокрема перед НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ".

Крім того, відповідач зазначає, що КП "ТЕПЛОЕНЕРГО" самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, а оплата із такого рахунку послуг з постачання природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Відповідач звертає увагу на те, що прострочення виконання КП "ТЕПЛОЕНЕРГО" зобов`язань за укладеним сторонами договором носить нетривалий характер, оскільки середній строк прострочення внесення платежів становив лише 1-3 календарні дні, що не могло призвести до значного порушення прав Позивача та завдати йому значних збитків чи будь-яких додаткових витрат.

КП "ТЕПЛОЕНЕРГО" зазначає, що його підприємство є економічно важливим підприємством зі статусом природної монополії, що створене, в першу чергу, для задоволення потреб споживачів у теплопостачанні, у зв`язку з чим звертає увагу на умови ч. 2 ст. 10 Закону України "Про природні монополії", які містять заборону будь-яких обмежень у здійсненні його безперебійної діяльності.

Згідно зі статтями 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що заявлена до стягнення пеня є надмірно великою, а сума боргу частково сплачена відповідачем протягом розгляду справи, суд, забезпечуючи майновий баланс інтересів сторін, вважає за можливе задовольнити клопотання Відповідача частково, зменшити розмір пені на 50 % та стягнути з відповідача 3 773 606,86 грн.

В частині стягнення пені у розмірі 3 773 606,86 грн. слід відмовити.

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних, що підлягають до стягнення за період з 28.11.2017 по 02.05.2019 становлять 2 617 775,43 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Заперечення Відповідача щодо розрахунків в частині неможливості нарахування інфляції на інфляцію спростовуються постановою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №905/600/18 від 05.07.2019, в якій зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період має здійснюватися з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання та зазначена позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №905/306/18 від 30.07.2019 (а.с. 177-183).

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з лютого 2018 року по березень 2019 року становлять 6 482 163,49 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 56 000 000, 00 грн., 6 482 163,49 грн. - інфляційних втрат, 2 617 775,43 грн. - 3% річних, 3 773 606,86 грн. пені

В частині стягнення 14 000 000,00 грн. основного боргу провадження у справі слід закрити.

В частині стягнення 3 773 606,85 грн. пені слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської Ради про стягнення боргу, неустойки, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в розмірі 86 647 152,63 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (49044, м. Дніпро, пр.-т Дмитра Яворницького, 37, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) суму основного боргу у розмірі 56 000 000, 00 грн., 6 482 163,49 грн. - інфляційних втрат, 2 617 775,43 грн. - 3% річних, 3 773 606,86 грн. пені та 672 350,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 14 000 000,00 грн. основного боргу провадження у справі закрити.

В частині стягнення з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 3 773 606,85 грн. пені - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.08.2019

Суддя Н.Г. Назаренко