УХВАЛА

м. Київ

02.09.2019Справа № 910/2377/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєва І.В., при секретарі судового засідання Голубу О.М., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології» на неправомірне рішення та бездіяльність державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Неборак Яни Денисівни

у справі № 910/910/2377/19

за позовами: 1. Приватного акціонерного товариства «Кременчукм`ясо»

2. Приватного акціонерного товариства «Автокраз»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології»

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед»

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю»

про визнання прав власності та витребування майна

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімекс Лімітед»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології»

про визнання прав власності та витребування майна

Учасники справи в судове засідання не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 року у справі № 910/2377/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології» про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Приватному акціонерному товариству «Кременчуцький завод технічного вуглецю» вносити зміни до статуту Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» щодо збільшення розміру статутного капіталу шляхом прийняття відповідного рішення органами управління Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю». В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології» про забезпечення позову відмовлено. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 12.07.2019, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому законодавством порядку по 12.07.2022.

Ухвалою господарського суд міста Києва від 06.08.2019 у даній справі залишено без руху скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології». Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології» строк на усунення недоліків скарги - 7 (сім) днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

На виконання вказаної ухвали суду, стягувачем було подано докази усунення недоліків скарги, зазначених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 у справі № 910/2377/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 скаргу прийнято до розгляду. Розгляд скарги призначено на 20.08.2019. Зобов`язано Автозаводський ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області у строк до 19.08.2019 надати письмові пояснення по суті обставин, наведених в скарзі та надати належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження за заявою ТОВ «Нові промислові технології» (Стягувач) до ПАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» (Боржник) про примусове виконання ухвали Господарського суд міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/2377/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2019 відкладено розгляд скарги на 02.09.19. Повторно зобов`язано Автозаводський ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області у строк до 29.08.2019 надати письмові пояснення по суті обставин, наведених в скарзі та надати належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження за заявою ТОВ «Нові промислові технології» (Стягувач) до ПАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» (Боржник) про примусове виконання ухвали Господарського суд міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/2377/19.

30.08.2019 через канцелярію Господарського суду надійшли письмові пояснення стягувача по справі № 910/2377/19.

30.08.2019 від Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

30.08.2019 та 02.09.2019 від Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області надійшов відзив на скаргу, в якому начальник відділу заперечує проти задоволення скарги на дії державного виконавця та клопотання про розгляд скарги без участі представника відділу ДВС.

02.09.2019 від представника стягувача надійшла заява про розгляд справи без участі представника стягувача.

Учасники справи в судове засідання 02.09.2019 не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином відповідно до ст. 120 ГПК України шляхом надсилання ухвали суду.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись із вищевказаними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення учасників судового процесу.

Відповідно до ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про розгляд скарги, суд дійшов висновку, що подана скарга може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Подана скарга мотивована тим, що державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Неборак Яною Денисівною на момент звернення із скаргою, всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження», жодних рішень, прийнятих за результатами розгляду заяви про примусове виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/2377/19 від державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Неборак Яни Денисівни на адресу представника ТОВ «Нові промислові технології» не надходило. Крім того, представнику ТОВ «Нові промислові технології» стало відомо, що державним виконавцем Автозаводського ВДВС у м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою представника ТОВ «Нові промислові технології» про примусове виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 12.07.2019, при цьому тексту постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження стягувачу не надіслано.

Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 року у справі № 910/2377/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології» про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Приватному акціонерному товариству «Кременчуцький завод технічного вуглецю» вносити зміни до статуту Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» щодо збільшення розміру статутного капіталу шляхом прийняття відповідного рішення органами управління Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю». В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології» про забезпечення позову відмовлено. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 12.07.2019, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому законодавством порядку по 12.07.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 2 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, законодавчо закріплено імперативний обов`язок державного виконавця (усіх рівнів відповідно до визначеної структури) дотримуватись вимог Закону під час здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

31.07.2019 державним виконавцем Неборак Я.Д. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки на думку виконавця ухвала № 910/2377/19 від 12.07.2019 Господарського суду міста Києва про забезпечення позову на містила заходів примусового виконання рішення, яке в подальшому було передано на затвердження начальнику відділу.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

07.08.2019 начальником відділу Шевченко М.С. постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження скасовано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, зобов`язано державного виконавця вжити заходи передбачені чинним законодавством.

08.08.2019 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження.

19.08.2019 представнику за довіреністю Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод технічного вуглецю» доведено до відома резолютивну частину ухвали № 910/2377/19 від 12.07.2019 Господарського суду міста Києва про забезпечення позову, про що складено відповідний акт державного виконавця.

20.08.2019 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду виконане в повному обсязі згідно виконавчого документа.

Частина 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України)

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Скаржником не надано жодних доказів, які підтверджують, що під час примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва про забезпечення позову у справі № 910/2377/19 від 12.07.2019 рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання вказаної ухвали (виконавчого документа) порушено права чи свободи скаржника.

Згідно положень ч. 3 ст. 343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Нові промислові технології» в задоволенні скарги у справі № 910/2377/19 на неправомірне рішення та бездіяльність державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Неборак Яни Денисівни.

2. Дану ухвалу може бути оскаржено у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя І.В. Алєєва