ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 1/102"Б"

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Огородніка К.М.

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

скаржників: (представник арбітражного керуючого Мельника В.О.) -

Мельник Н.П. (дов. б/н від 15.01.2019), (арбітражний керуючий) - Мельник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича

на ухвалу господарського суду Житомирської області від 15.01.2019

(Суддя - Костриця О.О.)

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019

(Колегія суддів: Коломис В.В. - головуючий, Дужич С.П., Миханюк М.В.)

у справі

за заявою Державної податкової інспекції у Малинському районі

до Відкритого акціонерного товариства "Сервіс"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні господарського суду Житомирської області перебуває справа №1/102"Б" про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сервіс".

2. Ухвалою господарського суду від 02.10.2018 прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання Мельника В.О. про затвердження оплати послуг за період виконання ним повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 в сумі 310 836,71 грн та затвердження витрат понесених під час проведення ліквідаційної процедури у розмірі 651,28 грн; призначено наступне судове засідання на 15.01.2019.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

3. Ухвалою господарського суду Житомирської області від 15.01.2019, що залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019, відмовлено у задоволенні клопотання Мельника В.О. про затвердження оплати послуг за період виконання ним повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 в сумі 310 836,71 грн та затвердження витрат понесених під час проведення ліквідаційної процедури у розмірі 651,28 грн.

4. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані наступним:

4.1. Ухвалою господарського суду Житомисрької області від 02.10.2018, серед іншого, зобов`язано Мельника В.О. надати до господарського суду в термін до 20.12.2018 рішення комітету кредиторів боржника про затвердження оплати послуг за період виконання Мельником В.О. повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 в сумі 310 836,71 грн та затвердження витрат понесених під час проведення ліквідаційної процедури у розмірі 651,28 грн; рішення комітету кредиторів боржника про встановлення Мельнику В.О. відповідного розміру оплати послуг за виконання ним повноважень ліквідатора боржника, а також ухвалу суду, якою було затверджене дане рішення; для огляду в судовому засіданні оригінали документів додані до клопотання про затвердження оплати послуг за період виконання ним повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 в сумі 310 836,71 грн та затвердження витрат понесених під час проведення ліквідаційної процедури у розмірі 651,28 грн.

4.2. Арбітражним керуючим Мельником В.О., в свою чергу, у листі від 17.12.2018 № 578 повідомлено, що рішення комітету кредиторів про встановлення розміру оплати послуг ліквідатора відсутнє; рішення комітету кредиторів боржника про затвердження оплати послуг за період виконання Мельником В.О. повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 в сумі 310 836,71 грн та затвердження витрат понесених під час проведення ліквідаційної процедури у розмірі 651,28 грн відсутнє; нарахування оплати послуг здійснено виходячи з мінімального розміру, передбаченого Законом про банкрутство.

4.3. З наведеного суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що арбітражним керуючим Мельником В.О. не надано та матеріали справи не містять доказів встановлення комітетом кредиторів та затвердження судом розміру оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора банкрута.

4.4. В оскаржуваних судових рішеннях зазначено, що відсутність доказів розгляду комітетом кредиторів банкрута звітів арбітражного керуючого про оплату послуг та відшкодування витрат, в свою чергу, унеможливлює затвердження таких звітів судом у разі їх подання арбітражним керуючим для розгляду.

4.5. Наведене стало підставою для висновків судів попередніх інстанцій про те, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання Мельника В.О. про затвердження оплати послуг за період виконання ним повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 в розмірі 310 836,71 грн та затвердження витрат, понесених під час проведення ліквідаційної процедури, у розмірі 651,28 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

5. До Верховного Суду від арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 та ухвалу господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 і задовольнити клопотання Мельника В.О. про затвердження оплати послуг ліквідатора за період з 15.10.2009 по 05.06.2018.

6. В обґрунтування підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій і ухвалення нового рішення про задоволення клопотання Мельника В.О. про затвердження оплати послуг ліквідатора за період з 15.10.2009 по 05.06.2018 у касаційній скарзі наведено наступні доводи:

6.1. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

7. До Верховного Суду від ГУ ДФС у Житомирській області надійшов відзив на касаційну скаргу у якому учасник справи просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення.

Позиція Верховного Суду

8. Ухвалою Верховного Суду від 26.07.2019, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №1/102"Б" за касаційною скаргою арбітражного керуючого Мельника В.О. на ухвалу господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у вказаній справі; призначено до розгляду касаційну скаргу на 21.08.2019 у відкритому судовому засіданні.

9. Ухвалою Верховного Суду від 20.08.2019 у зв`язку з перебуванням судді Погребняка В.Я. у відпустці з 30.07.2019 по 22.08.2019 справу №1/102"Б" про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" за розглядом касаційної скарги арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича на ухвалу господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у вказаній справі прийнято до провадження у новому складі колегії суддів.

10. Заслухавши 21.08.2019 у відкритому судовому засіданні у доповідь судді-доповідача та пояснення Скаржника, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувані судові рішення слід скасувати, а справу № 1/102"Б" в частині розгляду клопотання Мельника В.О. про затвердження оплати послуг за період виконання ним повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 направити на новий розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

11. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

12. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

13. Щодо доводу касаційної скарги, про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», колегія суддів зазначає наступне.

14. Відповідно до приписів ч. 14 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція, яка була чинна до 19.01.2013), оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

15. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція, яка була чинна до 19.01.2013), якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів. Якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражні керуючі діють на підставі ліцензії арбітражного керуючого, виданої уповноваженим органом у порядку, встановленому законом.

16. Аналіз вищезазначених положень ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція, яка була чинна до 19.01.2013), дає підстави дійти до висновку, що арбітражний керуючий у справі про банкрутство це учасник справи, який діє на підставі ліцензії, повинен мати вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів.

17. Слід зазначити, що положення ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція, яка була чинна до 19.01.2013), не містять вказівки про те, що відсутність доказів розгляду комітетом кредиторів банкрута звітів арбітражного керуючого про оплату послуг та відшкодування витрат унеможливлює затвердження таких звітів судом у разі їх подання арбітражним керуючим для розгляду.

18. Натомість слід зазначити, що приписи ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція, яка була чинна до 19.01.2013) вказують на те, що розмір оплати послуг арбітражного керуючого встановлюється комітетом кредиторів і затверджується господарським судом з урахуванням того, що такий розмір повинен бути не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

19. З наведеного можна дійти до висновку, що комітет кредиторів боржника у відповідності до положень ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція, яка була чинна до 19.01.2013), лише визначає своїм рішенням розмір оплати послуг арбітражного керуючого, з урахуванням того, що такий розмір повинен бути не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

20. Натомість затвердження розміру оплати послуг арбітражного керуючого, відповідно до ч. 14 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція, яка була чинна до 19.01.2013), покладається не на комітет кредиторів боржника, а саме на господарський суд, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство.

21. Висновок судів попередніх інстанцій про те, що відсутність доказів розгляду комітетом кредиторів банкрута звітів арбітражного керуючого про оплату послуг та відшкодування витрат, в свою чергу, унеможливлює затвердження таких звітів судом у разі їх подання арбітражним керуючим для розгляду, є таким що суперечить положенням ч. 14 ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (редакція, яка була чинна до 19.01.2013), оскільки у такому випадку господарський суд, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство, ухиляється від свого обов`язку щодо затвердження розміру оплати послуг арбітражного керуючого.

22. Наведе є свідченням обґрунтованості доводу касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

23. Неправильне застосування положень ст. 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» стало підставою того, що суди попередніх інстанцій не розглянули по суті клопотання Мельника В.О. про затвердження оплати послуг за період виконання ним повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 та не досліджували зібрані у справі докази з метою повного та всебічного розгляду зазначеного клопотання.

24. Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

25. Згідно приписів ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

26. Беручи до уваги висновки, які викладені у пунктах 21, 22, 23 даної постанови, а також керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 308, ч. 3 ст. 310 ГПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про необхідність скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019, а справу № 1/102"Б" в частині розгляду клопотання Мельника В.О. про затвердження оплати послуг за період виконання ним повноважень ліквідатора з 15.10.2009 по 05.06.2018 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

27. Колегія суддів суду касаційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у справі № 1/102"Б" скасувати.

3. Справу № 1/102"Б" направити на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

К.М. Огороднік