ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/2294/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. – головуючого, Білоуса В. В., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

позивача: Верхацький І. В.

відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019

у складі колегії суддів: Богатиря К. В. (головуючий), Аленіна О. Ю., Поліщук Л. В.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області

про стягнення 7 838 165,15 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом до Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області про стягнення 5 511 963,97 грн – заборгованості, 1 023 690,64 грн – пені, 319 677,55 грн – 3 % річних та 982 832,99 грн – інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016 у частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений природний газ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 у справі № 916/2294/18 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Комунального комерційного підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 5 511 963,97 грн – заборгованості, 1 023 690,64 грн – пені, 319 677,55 грн – 3 % річних та 982 832,99 грн – інфляційних втрат. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 98 472,98 грн у зв'язку з відсутністю предмету спору.

4. Приймаючи судове рішення місцевий господарський суд встановив наявність невиконаного грошового зобов’язання відповідача з оплати вартості поставленого позивачем природного газу в сумі 5 413 490, 99 грн (основний борг), а з огляду на наявність простроченого грошового зобов’язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшов висновку, що розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат є обґрунтованим та арифметично вірним. Закриваючи провадження у справі в частині позову про стягнення 98 472,98 грн основного боргу суд прийняв до уваги факт сплати існуючого боргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

5. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі № 916/2294/18 вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано в частині стягнення пені в сумі 1 023 690,64 грн, в цій частині прийнято нове рішення та викладено пункти 1 та 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області (вул. Торгова, б. 2-А, м. Чорноморськ, Одеська область, 68002; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, б. 6, м. Київ, 01001; ) основний борг у розмірі 5 413 490 грн. 99 коп., пеню у розмірі 511 845 грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 319 677 грн. 55 коп., інфляційні витрати у розмірі 982 832 грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 108 417 грн. 70 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені на суму 511 845 грн. 32 коп. відмовити.".

6. Часткове задоволення позову зумовлена частковим задоволенням клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

7. Під час розгляду справи господарськими судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено:

7.1. 28.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області (споживач) укладений договір № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач - оплатити його на умовах цього договору.

7.2. Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3. цього договору укладання договору про організацією взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. Нарахування пені не здійснюється на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20.

7.3. У разі невиконання споживачем п. 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20 (п. 8.2. договору).

7.4. На виконання умов договору № 3511/1617-ТЕ-23 позивач передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 91 088 779,39 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу, проте відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі здійснювалась оплата вартості отриманого газу, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 5 511 963,97 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції від 20.05.2019 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою з вимогою її скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення неустойки у розмірі 511 845,32 грн та прийняти нове рішення, яким рішення місцевого господарського суду від 18.02.2019 залишити без змін.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/2294/18 визначено склад колегії суддів: Банаська О. О. (головуючого), суддів – Білоуса В. В., Катеринчук Л. Й., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2019.

10. Ухвалою Верховного Суду від 01.07.2019 вищезазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

11. У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л. Й. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/2294/18 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. (головуючого), суддів – Білоуса В. В., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2019.

12. Ухвалою Верховного Суду від 24.07.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 916/2294/18 Господарського суду Одеської області за вищезазначеною касаційною скаргою; призначено розгляд справи на 15.08.2019.

12. 06.08.2019 до Верховного Суду від Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області надійшов відзив на касаційну скаргу з запереченнями проти її доводів та вимог.

13. У засідання суду касаційної інстанції 15.08.2019 з`явився представник позивача, який надав пояснення у справі.

14. Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час та дату судового засідання сповіщений належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов'язковою, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності уповноваженого представника відповідача.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України")

15. Скаржник доводить, що господарським судом апеляційної інстанції порушено вимоги статті 233 Господарського кодексу України, статей 525, 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України.

16. Також скаржник посилається на те, що відповідач не надав суду належних доказів в обґрунтування своїх заперечень, натомість апеляційна інстанція без наведення мотивованих аргументів зменшила розмір нарахованих санкцій.

Доводи відповідача

(Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області)

17. Заперечуючи проти доводів скаржника відповідач зазначає, що апеляційною інстанцією вірно враховано суспільну значимість надання послуг з теплопостачання та специфіку діяльності відповідача, той факт, що відповідач не є фактичним (кінцевим) споживачем природного газу та залежить у здійсненні розрахунків за газ виключно від розрахунків кінцевих споживачів. Також зазначає, що позивачем не доведено понесення збитків у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору, співмірності розміру неустойки наслідкам порушення, а також прийнято до уваги майнові інтереси обох сторін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

18. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

20. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

21. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

А.2. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

22. Доводи та вимоги касаційної скарги стосуються висновків суду апеляційної інстанції про наявність підстав для зменшення на 50 % заявленого позивачем до стягнення розміру пені.

23. Відповідно положень до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (аналогічні приписи містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом.

24. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

25. За положеннями ч. 1 ст. 216, ч. ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

26. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

27. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

28. Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

29. Зі змісту наведених норм убачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, а також повинен врахувати інші інтереси сторін.

30. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

31. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

32. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

33. Так, враховуючи обставини справи, майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість підприємства відповідача, стягнення на користь позивача суми процентів річних та інфляційних втрат, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем, тобто враховуючи, що при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, для зменшення нарахованої позивачем пені.

33. З огляду на імперативні приписи статті 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні питання про зменшення сум пені, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги.

А.3. Щодо суті касаційної скарги3

34. Наведені у касаційній скарзі аргументи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

35. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

37. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 Господарського процесуального кодексу України).

38. Враховуючи наведене вище, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та необхідність залишення постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі № 916/2294/18 без змін, як такої, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В. Судові витрати

39. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі № 916/2294/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

О. О. Банасько

Судді

В. В. Білоус

В. Г. Пєсков