номер провадження справи 24/34/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2019 Справа № 908/471/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С.

За участю представників:

від позивача: Шикун О.Ф., довіреність № 473/20-19 від 15.01.2019

від відповідача: Габуєв Г.Ю., адвокат, ордер серія ЗП № 081785 від 25.03.2019

Водоп`янов О.Г . директор, постанова правління № 10 від 12.04.2012

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/471/19

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, поштова адреса: 69002, м. Запоріжжя, Святого Миколая, буд. 79А, ідентифікаційний код 32121458)

до відповідача: Підприємства споживчої кооперації "Виробничо-торгівельне підприємство "Універсал" Запорізької обласної спілки споживчих товариств" (юридична адреса: 69084, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 1, адреса об`єкту надавання послуги: 69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 183, ідентифікаційний код 01751688)

про стягнення 54075,01 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 23.01.2019 № 492/юр до Підприємства споживчої кооперації "Виробничо-торгівельне підприємство "Універсал" Запорізької обласної спілки споживчих товариств" про стягнення основного боргу в сумі 42621,61 грн., пені в сумі 8322,44 грн., інфляційних витрат у сумі 2099,98 грн., трьох процентів річних у сумі 1030,98 грн., за договором № 600764 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2007.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 04.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/471/19 за правилами спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/34/19. Судове засідання призначено на 25.03.2019.

Ухвалою суду від 25.03.2019 визначено розглядати справи за правилами загального позовного провадження, відкрито підготовче провадження та відкладено підготовче засідання на 10.04.2019.

Ухвалою суду від 10.04.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 20.05.2019.

Ухвалою від 20.05.2019 відкладено підготовче засідання на 08.07.2019.

08.07.2019 позивачем подана заява про зменшення позовних вимог у зв`язку з проведенням оплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 42 621,61 грн. Просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 42 621,61 грн. Стягнути з відповідача 1 030,98 грн. 3% річних, 8 322,44 грн. пені та 2 099,98 грн. інфляції.

Ухвалою від 08.07.2019 закрито підготовче провадження. Розпочато розгляд справи по суті 08.07.2019. Оголошено перерву до 01.08.2019.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 01.08.2019 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оголошений склад суду.

Перевірені повноваження присутніх в судовому засіданні учасника процесу.

Учасники процесу оголосили про обізнаність прав та обов`язків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 193, 232, 276 Господарського кодексу України, Закону України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією та договір № 600764 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, укладений між сторонами 01.01.2007, на виконання умов якого позивач здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді на об`єкт споживання відповідача у період з листопада 2017 року по квітень 2018 року. Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2017-2018 р. р. у м. Запоріжжі. Відповідач у вказаний період не виконав своїх зобов`язань по сплаті за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 42 621,61 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховано 8 322,44 грн. пені, 1 030,98 грн. 3% річних та 2 099,98 грн. інфляції. У зв`язку зі сплатою під час розгляду даної справи відповідачем основного боргу у повному обсязі, позивач просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 42 621,61 грн. та стягнути з відповідача 1 030,98 грн. 3% річних, 8 322,44 грн. пені та 2 099,98 грн. інфляції.

Відповідач позивні вимоги в частині стягнення 1 030,98 грн. 3% річних та 2 099,98 грн. інфляції визнав. Заявив суду клопотання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню, на 50 відсотків.

В засіданні 01.08.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2007 між Підприємством споживчої кооперації "Виробничо-торгівельне підприємство "Універсал" Запорізької обласної спілки споживчих товариств" (Споживач) та Концерном "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Жовтневого району (Теплопостачальна організація) укладений договір № 600764 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, за умовами якого (п. 1.1.) Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

У відповідності з п. 2.1 Договору, теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію на протязі опалювального періоду; підігрів води - за наявної можливості; кондиціювання - по замовленню Споживача; інші технологічні потреби - по замовленню Споживача.

Підпунктом 3.2.6. п. 3.2. Договору визначено, що Споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Згідно п. 6.1. Договору, розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій формі, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (додаток № 5 до договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2. Договору).

Згідно п. 6.7 договору, споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ).

Умовами п. 6.6.1. Договору передбачено, що отриманий акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі 5 днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: при отриманні нарочним дата вручення представнику споживача; при направленні рекомендованим листом дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

Пунктом 6.6.2. Договору передбачено, що у разі неотримання Акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений договором, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Згідно п. 10.1 Договору, цей договір набуває чинності з 01.01.2007 і діє до 01.01.2008.

Пунктом 10.4 Договору закріплено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Станом на момент прийняття рішення у цій справі по суті спору зазначений вище Договір є чинним. Доказів протилежного матеріали справи не містять та учасниками судового процесу до суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 600764 від 01.01.2007 укладений для приміщення, розташованого за адресою: м . Запоріжжя , вул. Гоголя , 183.

Теплове навантаження на вказане приміщення, відповідно до Додатку 1 складає 0,029378 Гкал/год.

На виконання умов Договору № 600764 від 01.01.2007, позивач здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді на об`єкт споживання відповідача у період з листопада 2017 року по квітень 2018 року.

Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, рішеннями про початок та закінчення опалювальних сезонів 2017-2018 р.р. у м. Запоріжжі.

Позивач надіслав відповідачу рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, надання послуг з централізованого постачання гарячої води за вказаний період, що підтверджується реєстрами відправлення рекомендованих листів по місту.

Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Теплопостачальної організації не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими Заявником до оплати за відповідні періоди. Отже, оформлені таким чином акти вважаються погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відповідач оплату наданих послуг в установлені договором строки у повному обсязі не здійснив.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих йому послуг з теплопостачання на його адресу неодноразово були надіслані претензії, які залишені відповідачем без реагування, сума заборгованості у повному обсязі погашена не була.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 42621,61 грн., пені в сумі 8322,44 грн., інфляційних витрат у сумі 2099,98 грн., трьох процентів річних у сумі 1030,98 грн., за договором № 600764 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2007, є предметом судового розгляду у даній справі.

За приписами ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 509 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, зобов`язання виникають, зокрема, з договорів.

Таким чином, укладений між сторонами договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2007 № 600764, є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань.

Статтею 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Акти приймання-передачі теплової енергії за листопад 2017 року - квітень 2018 року, відповідно до умов Договору та в силу положень ст. 629 ЦК України (договір є обов`язковим для виконання сторонами) є погодженими. А отже, зазначені вище акти є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак відповідач свої зобов`язання щодо оплати спожитої теплової енергію за спірний період, всупереч умов договору та вимог закону, у визначений строк не виконав, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість, яка на момент звернення з позовом до суду склала 42 621,61 грн.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у даній справі, відповідач здійснив оплату за спожиту теплову енергію у повному обсязі, що також підтверджено позивачем.

Таким чином, станом на день прийняття рішення по даному спору відповідачем у повному обсязі погашена сума основного боргу за договором № 600764 від 01.01.2007.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняються виконанням, проведеними належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи здійснену відповідачем після відкриття провадження у справі оплату, провадження у справі у частині стягнення основного боргу у розмірі 42 621,61 грн. підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимога щодо стягнення пені заявлена позивачем на підставі п. 7.2.8. Договору, яким сторони обумовили, що в разі несплати або несвоєчасної сплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Оскільки відповідачем не виконувались своєчасно та належним чином зобов`язання щодо оплати вартості отриманих за Договором послуг, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 8 322,44 грн. за загальний період з 20.12.2017 по 19.11.2018.

Враховуючи наведені норми права та встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань суд констатує обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 8 322,44 грн. Суд виходив з дати початку порушення грошового зобов`язання та суми боргу, що існувала у спірний період.

Факт прострочення платежу матеріалами справи доведено, нарахування позивачем пені відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені 50% до суми 4 161,22 грн. посилаючись на те, що прострочення оплати сталося не через недобросовісну поведінку відповідача у даних господарських відносинах, а через об`єктивні причини.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Враховуючи той факт, що прострочення відповідача не потягнуло за собою будь-яких негативних наслідків ані для позивача, ані для третіх осіб, та не створило ніякої небезпеки, беручи до уваги важливість збереження господарської діяльності відповідача, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені за порушення умов договору № 600764 від 01.01.2007 на 50 % до суми 4 161,22 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Судом перевірено розрахунки позивача 3% річних в сумі 1 030,98 грн. за загальний період з 20.12.2017 по 28.11.2018 та втрат від інфляції в сумі 2 099,98 грн. за період січень 2018 року - жовтень 2018 року з урахуванням приписів законодавства. Вимоги в цій частині визнано обґрунтованими та задовольняються у повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

В даному випадку відповідач не надав суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним своїх договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, п. 2 ст. 231, ст. ст. 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з Підприємства споживчої кооперації "Виробничо-торгівельне підприємство "Універсал" Запорізької обласної спілки споживчих товариств" до суми 4 161,22 грн.

Стягнути з Підприємства споживчої кооперації "Виробничо-торгівельне підприємство "Універсал" Запорізької обласної спілки споживчих товариств" (юридична адреса: 69084, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 1, ідентифікаційний код 01751688) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, п/р НОМЕР_1 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) - 1 030 (одна тисяча тридцять) грн. 98 коп. 3% річних, 4 161 (чотири тисячі сто шістдесят одна) грн. 22 коп. пені, 2 099 (дві тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 98 коп. інфляційних витрат та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

У частині стягнення основного боргу в розмірі 42 621,61 грн. - провадження у справі закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.08.2019.

Суддя Т.А. Азізбекян