ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/744/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Кролевець О.А., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.;

за участю представників:

позивача - Печерного С.Л.,

відповідача - Кравченка Ю.В. ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Лисенка В.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Полтавської області

(суддя - Кульбако М.М.)

від 24.10.2018

та постанову Східного апеляційного господарського суду

(головуючий - Тарасова І.В., судді - Пуль О.А., Фоміна В.О.)

від 16.05.2019

у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 2 712 143,80 грн

В С Т А Н О В И В:

у червні 2018 року АТ "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до ПАТ "Лубнигаз" про стягнення 2 162 537,49 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 297 821,50 грн пені, 50 665,15 грн 3% річних та 201 119,66 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору транспортування природного газу № від 17.12.2015. Позивач зазначав, що відповідач здійснив несанкціонований відбір природного газу у 2016 та 2017 роках.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.10.2018, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019, в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків, що чинним законодавством встановлені чіткі строки, в межах яких оператор газотранспортної системи має визначити небаланс замовника послуги. Водночас, чинними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення оператором газотранспортної системи коригування небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, щодо яких оператор газотранспортної системи вже здійснив балансування. Позивач позбавив відповідача можливості самостійно врегулювати такий небаланс у встановлені законодавством строки, а, отже, позивачем не дотримано встановленого законодавством та умовами договору порядку врегулювання небалансу.

У червні 2019 року АТ «Укртрансгаз» подало касаційну скаргу на рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019.

За результатами розгляду касаційної скарги АТ «Укртрансгаз» постановою Верховного Суду від 31.07.2019 вказані рішення залишені без змін.

У червні 2019 року АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" також подало касаційну скаргу на рішення місцевого та апеляційного суду прийняті у справі, просить їх скасувати і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Укртрансгаз».

Підставами для скасування судових рішень третя особа зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції, зокрема п. 5 глави І розділу І та п. 8 глави 8 розділу ХІІ Кодексу ГТС, ст. ст. 73, 74, 77, 237 ГПК України.

Стверджує, що дії відповідача спричинили виникнення негативного місячного небалансу, внаслідок чого АТ "Укртрансгаз" надало відповідачу послуги балансування, які оплачені не були. Позивач має право на оплату вартості послуг балансування, неустойки, 3% річних та інфляційних втрат.

Вказує на помилковість висновків господарських судів щодо постачання природного газу споживачам (Лубенський КУВП Полтавського УВО УТОС та ОКПТГ «Лубнитеплокомуненерго») у квітні 2016 року та січні 2017 року АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

На думку скаржника, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17" та №720-р від 04.10.2017 "Про деякі питання опалювального сезону 2017/18" не є актами нормативного характеру та не скасовують обов`язковість дотримання Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу.

Суд апеляційної інстанції вийшов за межі предмету доказування/дослідження цього спору, безпідставно встановив обставини виконання споживачами (Лубенськимй КУВП Полтавського УВО УТОС та ОКПТГ «Лубнитеплокомуненерго») та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» укладених між ними договорів поставки природного газу, встановив обставини правомірності дій АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо видачі номінацій таким споживачам.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу третьої особи, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, акціонерне товариство «Укртрансгаз» є оператором газотранспортної системи - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність з транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників), відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», що підтверджується ліцензією на здійснення такої діяльності серія АЕ № 194511 від 11.03.2013.

ПАТ «Лубнигаз» у цій справі, крім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільних систем (оператор ГРМ), яким є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб.

17.12.2015 між ПАТ "Укртрансгаз" (оператор) та ПАТ «Лубнигаз» (замовник) було укладено договір на транспортування природного газу №, відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (пункт 2.1 договору).

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (пункт 2.2 договору).

Умовами пункту 2.3 договору сторони встановили, що послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором є послугами балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Відповідно до умов п. 2.5 договору приймання - передача газу, документальне оформлення та подання звітності позивачу здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання - передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, визначення та перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього договору (пункт 5.1 договору).

У п. 2.7 договору передбачено, що оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Замовник, відповідно до п. п. 2.6, 4.1 договору має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Замовник, окрім іншого, зобов`язаний вчасно врегульовувати небаланси.

Згідно з п. п. 9.1, 9.2 договору, у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В(балансування) = БЦГ х К х QБГ, де

БЦГ - базова ціна газу;

QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Відповідно до п. 9.4 договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2016 №1, оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформляються оператором і замовником актами наданих послуг (п. 11.1 договору).

Згідно з п. 11.4 договору, послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

У п. 11.5 договору передбачено, що оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Відповідно до умов пункту 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором (пункт 13.1 договору).

У разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 13.5 договору).

Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1 договору).

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Укртрансгаз» зазначало, що товариством як оператором ГТС було здійснено процедуру алокації відповідача, за результатами якої встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів у квітні 2016, січні, лютому 2017 року, а саме:

- у квітні 2016 обсяг негативного небалансу склав 0,202 тис. куб. м;

- у січні 2017 обсяг негативного небалансу склав 1290,002 тис. куб. м;

- у лютому 2017 обсяг негативного небалансу склав 131,287 куб. м.

На підтвердження викладених обсягів небалансів позивачем надано довідки «Інформація про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2016 рік та за 2017 рік», якими позивач підтверджував виникнення у відповідача небалансів у квітні в розмірі 0,202 тис. куб. м (в тому числі без підтверджених номінацій - Лубенське КУВП Полтавського УВО УТОС), в січні 2017- 1 290,002 тис. куб. м (в тому числі витрати оператора ГРМ (відповідача)), в лютому 2017- 131,287 куб. м (в тому числі Лубнитеплокомуненерго) (а.с. 94-96 т. 1).

ПАТ «Лубнигаз» як оператор ГРМ, на виконання приписів глав 1, 3 розділу XII Кодексу ГТС надало позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до газорозподільної системи відповідача.

Зокрема, інформація відображена відповідачем як оператором ГРМ у щомісячних зведених алокаціях ПАТ "Лубнигаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу щодо постачальниів за квітень 2016 року та січень, лютий 2017 року та алокаціях (звітах) ПАТ "Лубнигаз" про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Лубнигаз" між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за квітень 2016 року та січень, лютий 2017 року, які були надані позивачу відповідно до вимог п. 1 глави 3 Розділу XII Кодексу.

Вказані алокації (звіти) відповідача містять фактичні обсяги споживання газу споживачами, що отримують природний газ з газорозподільної системи відповідача, за попередній газовий місяць, а також вказані постачальники таких обсягів природного газу для споживачів з інформацією про підтверджений та фактично спожитий обсяг природного газу.

На думку позивача, відповідач як оператор ГРМ безпідставно відніс на НАК "Нафтогаз України" обсяги природного газу та вважає, що вказані обсяги були несанкціоновано відбрані споживачами ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» та Лубенським КУВП Полтавського УВО УТОС з газорозподільної системи у спірний період. Також позивач зазначав, що внаслідок відбору газу відповідними споживачами у відповідача й утворився негативний небаланс, який, з огляду на його відхилення більше ніж на 5 %, передбачає застосування коефіцієнту 1,2 на підставі пункт 9.2 договору).

Крім того, позивач вважає, що обсяги негативних місячних небалансів утворились не лише внаслідок наведених випадків несанкціоновано відібраного природного газу з газорозподільної системи відповідача, а також і внаслідок відбору природного газу відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи для власних виробничих потреб в обсягах, вказаних в алокаціях (звітах) по рядку "ВТВ, нормативні втрати газорозподільного підприємства".

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативного місячного небалансу в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач, як оператор ГТС надав відповідачу послуги з балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на суму 2 162 537,49 грн.

Про це складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до актів, де вказано розрахунок вартості послуг балансування та рахунки на оплату послуг, а саме:

31.01.2017 позивачем складено акт надання послуг балансування обсягів природного газу №01-17--БАЛАНС та розрахунок вартості послуг балансування (додаток до акта), відповідно до якого якого обсяг негативного місячного небалансу підприємства - ПАТ «Лубнигаз» за січень 2017 року становить 1325,002 тис. куб.м, коефіцієнт компенсації - 1,2, вартість послуг балансування обсягів природного газу за вказаний період становить 13 315 952,10 грн з ПДВ, про що позивачем складено відповідний рахунок на оплату №01-17--БАЛАНС від 31.01.2017.

27.02.2017 позивачем складено коригуючий акт №01-17--БАЛАНС/КОР/1 надання послуг балансування обсягів природного газу до акту №01-17--БАЛАНС та розрахунок вартості послуг балансування (Додаток до коригуючого акта), відповідно до якого небаланс підприємства ПАТ «Лубнигаз» за січень 2017 року з урахуванням обсягу коригування становить 1290,002 тис. куб. м. Вартість послуг балансування за січень 2017 після проведення коригування становить 10 803 508,75 грн (коефіцієнт компенсації - 1 ). Також оператором виставлено замовнику рахунок від 27.02.2017 на суму 10 803 508,75 грн з ПДВ за послуги балансування обсягів природного газу в січні 2017 року.

31.03.2017 позивачем складено акт надання послуг балансування обсягів природного газу №02-17--БАЛАНС та розрахунок вартості послуг балансування (додаток до акта), відповідно до якого обсяг негативного місячного небалансу підприємства ПАТ «Лубнигаз» за лютий 2017 року становить 131,287 тис. куб. м, коефіцієнт компенсації - 1,2, вартість послуг балансування обсягів природного газу за вказаний період становить 1 450 038,66 грн з ПДВ, про що позивачем складено відповідний рахунок на оплату №02-17--БАЛАНС від 31.03.2017.

29.05.2017 позивачем складено акт надання послуг балансування обсягів природного газу №04-16--БАЛАНС та розрахунок вартості послуг балансування (додаток до акта), відповідно до якого обсяг негативного місячного небалансу підприємства - ПАТ «Лубнигаз» за квітень 2016 року становить 0,202 тис. куб.м, а вартість послуг балансування обсягів природного газу за вказаний період становить 1 835,74 грн з ПДВ, про що позивачем складено відповідний рахунок на оплату №04-16--БАЛАНС від 29.05.2017. Коефіцієнт компенсації - 1,2. Вказані документи направлено оператором замовнику листом від 09.06.2017, в якому викладено прохання здійснити оплату в 5-денний термін, визначений пунктом 9.4 договору №.

27.07.2017 позивачем складено коригуючий акт №01-17--БАЛАНС/КОР/2, надання послуг балансування обсягів природного газу до акту №04-17--БАЛАНС від 31.01.2017 та розрахунок вартості послуг балансування (додаток до коригуючого акта), відповідно до якого небаланс підприємства ПАТ «Лубнигаз» за січень 2017 року з урахуванням обсягу коригування становить 1290,002 тис. куб. м. Вартість послуг балансування за січень 2017 року після проведення коригування становить 12 964 210,50 грн. Коефіцієнт компенсації - 1,2. Також оператором виставлено замовнику рахунок від 27.07.2017 на суму 2 160 701,75 грн з ПДВ за послуги балансування обсягів природного газу у січні 2017 року (а.с. 25-56, т. 1).

За інформацією позивача, обсяги негативних місячних небалансів відповідача за квітень 2016 року становлять 0,202 тис. куб. м, за січень 2017 року 1290,002 тис. куб. м, за лютий 2017 року - 131,287 куб. м.

Судами встановлено, що послуги балансування у січні 2017 року сплачені ПАТ «Лубнигаз» на суму 10 803 508,75 грн на підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 1354/у від 21.02.2017.

Крім того, вартість послуг балансування за лютий 2017 року в сумі 1 450 038,66 грн сплачена ПАТ «Лубнигаз» на підставі спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №3631/у від 04.10.2017.

Посилаючись на виникнення у відповідача як замовника послуг з транспортування природного газу у квітні 2016 року та січні 2017 року негативного місячного небалансу, який не був врегульований відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та умов договору, позивач стверджує про виникнення у ПАТ «Лубнигаз» зобов`язання сплатити оператору (позивачу) вартість послуг балансування в сумі 2 162 537,49 грн (за квітень 2016 року - 1 835,74 грн, за січень 2017 року - 2 160 701,75 грн) та нарахованих на суму боргу 297 821,50 грн пені, 50 665,15 грн 3% річних та 201 119,66 грн інфляційних втрат.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Касаційним господарським судом уже перевірялась правильність застосування норм матеріального права та процесуального права судами першої та апеляційної інстанції при ухваленні рішень у цій справі при розгляді касаційної скарги АТ «Укртрансгаз» у межах наведених у ній доводів.

За результатами розгляду касаційної скарги АТ «Укртрансгаз» постановою Верховного Суду від 31.07.2019 рішення судів залишені без змін.

При цьому, Касаційним господарським судом не встановлено неправильного застосування судами норм Закону України "Про ринок природного газу", Кодексу газотранспортної системи, Правил постачання природного газу, розпоряджень Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17" та №720-р від 04.10.2017 "Про деякі питання опалювального сезону 2017/18", під правове регулювання яких підпадають спірні правовідносини.

Аргументи касаційної скарги АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про те, що: 1) дії ПАТ «Лубнигаз» спричинили виникнення негативного місячного небалансу, внаслідок чого АТ "Укртрансгаз" надало відповідачу послуги балансування, які оплачені не були і позивач має право на оплату вартості послуг балансування неустойки 3% річних та інфляційних втрат; 2) висновки господарських судів щодо постачання природного газу споживачам (Лубенський КУВП Полтавського УВО УТОС та ОКПТГ «Лубнитеплокомуненерго») у квітні 2016 року та січні 2017 року АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є помилковими; 3) розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17" та №720-р від 04.10.2017 "Про деякі питання опалювального сезону 2017/18" не є актами нормативного характеру та не скасовують обов`язковість дотримання Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, були предметом дослідження при розгляді касаційної скарги АТ «Укртрансгаз» і були відхилені Верховним Судом, а тому не можуть бути предметом повторної перевірки.

При цьому, у касаційній скарзі АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не наводить жодного аргументу на спростування того, що коригуючий акт надання послуг балансування обсягів природного газу №01-17--БАЛАНС/КОР/2 за січень 2017 року на суму доплати 2 160 701,75 грн складено і направлено оператором у липні 2017 року, акт надання послуг балансування обсягів природного газу №04-16--БАЛАНС за квітень 2016 року на суму 1 835,74 грн складено у травні 2017 року і направлено оператором у червні 2017 року, вказані дії позивачем вчинено з порушенням будь-яких розумних строків для оформлення наданих послуг балансування, визначених Кодексом ГТС та договором №6, повторне здійснення балансування газу на підставі додаткових або коригуючих актів не передбачене положеннями договору №6 та Кодексу ГТС. Протиправність застосування АТ "Укртрансгаз" коефіцієнта компенсації « 1,2» під час складання коригуючого акту щодо небалансу ПАТ "Лубнигаз" у січні 2017 року також не спростована.

Щодо твердження скаржника про порушення ст. ст. 73, 74, 77, 237 ГПК України, оскільки суд апеляційної інстанції вийшов за межі предмету доказування/дослідження цього спору, безпідставно встановив обставини виконання споживачами (Лубенськимй КУВП Полтавського УВО УТОС та ОКПТГ «Лубнитеплокомуненерго») та АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» укладених між ними договорів поставки природного газу, правомірність дій АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо видачі номінацій таким споживачам, необхідно зазначити таке.

Відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом заявленого у цій справі позову є вимога про стягнення заборгованості за надані послуги балансування природного газу.

Підставою позову у справі вказано, зокрема те, що відповідачем в алокаціях (звітах) постачальником природного газу для деяких споживачів безпідставно вказано АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», оскільки такі споживачі як Лубенський КУВП Полтавського УВО УТОС та ОКПТГ «Лубнитеплокомуненерго» не закупляли у АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відповідні обсяги газу, у зв`язку з чим, у квітні 2016 року та січні 2017 року виник несанкціонований відбір природного газу, який відповідач безпідставно відносить на АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за відсутності підтверджених номінації.

Таким чином, до предмета доказування та, відповідно, меж дослідження у цій справі входять обставини щодо підстав виникнення заборгованості за надані послуги балансування.

За змістом частин 1, 2 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пункт 3 частини 1 статті 282 ГПК України визначає, що постанова суду апеляційної інстанції складається з мотивувальної частини із зазначенням: а) встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; б) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; в) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; г) чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; ґ) висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову, у якій, зокрема, має бути зазначено мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційних скаргах та відзиві на апеляційні скарги.

У той же час, відповідно до частини 1 статті 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, на підставі вимог ст. ст. 86, 236, 237, 269, 270 ГПК України, досліджував обставини виникнення заборгованості за надані послуги балансування, у оскаржуваній постанові зазначив мотиви прийняття та відхилення аргументів учасників провадження.

Колегія суддів Касаційного господарського суду не вбачає порушень норм процесуального права судом апеляційної інстанції щодо предмету доказування/дослідження у спорі.

Посилання скаржника на судову практику Верховного Суду, наведену у постановах від 22.03.2018 №904/2092/17, від 20.02.2018 №911/653/17, від 22.06.2018 № 904/5621/17, є безпідставними, оскільки вказані постанови Верховним Судом були прийняті за інших фактичних обставин розглянутих ним справ (з огляду на предмет та підстави позову у вказаних справах), у залежності від яких і застосовувалися судом норми матеріального і процесуального права, правове регулювання у наведених справах відрізняється від справи, яка розглядається.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі за № 917/744/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Кролевець

І. Ткач