ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2019

Справа № 910/7622/19

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Комунального підприємства Київської обласної ради “Переяслав-Хмельніцьктепломережа”, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький

до Міністерства економічного розвітку і торгівлі України, м. Київ

про стягнення 7 432,30 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприєство Київської обласної ради “Переяслав-Хмельницьктепломережа” (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (відповідач) суми боргу з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 7 423,30 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору про постачання теплової енергії №53/61 від 07.07.2016 року та Договору купівлі-продажу теплової ененргії за державні кошти №53 від 05.04.2017 року.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п’ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2019 року справу №910/7622/19 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №029 отримав ухвалу суду від 13.06.2019 про відкриття провадження у справі 18.06.2019.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п’ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм, строк для подачі відповідачем відзиву на позовну заяву встановлено судом до 03.07.2019 року (включно).

Відповідач подав відзив на позовну заяву до суду 05.07.2019 року, тобто з пропущенням визначеного вище строку.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. (ст. 119 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, оскільки відповідачем не подано відзив на позов у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Поданий відповідачем відзив долучається до матеріалів справи без прийняття його судом до уваги та без надання йому належної правової оцінки.

11.07.2019 року позивачем надано відповідь на відзив (в межах строку визначеного судом, з урахуванням того, що позивач отримав відзив 09.07.2019) в якому він зазначив, що на підтвердження надсилання відповідачу актів наданих послуг по опаленню приміщення та рахунків на оплату наданих послуг за грудень 2016 року, січень, лютий та березень 2017 року, тобто за спірний період позивачем приєднано до позовної заяви копії витягів з реєстру відправленої кореспонденції, журнал реєстрації вихідної кореспонденції. Позивач також звернув увагу суду на те, що відповідачу за січень, лютий та березень 2017 року необхідно було сплатити загальну суму 27 330,87 грн і 05.05.2017 відповідачами була здіснена частково оплата за надані послуги теплопостачання в розмірі 23 485,15 грн, що свідчить про те, що останнім були отримані акти надання послуг та рахунки і визнані свої обов’язки по оплаті за послуги теплопостачання. Окрім того, позивачем вказано, що відповідно до умов Договору №53 від 05.04.2017 відповідач зобов’язаний повідомляти позивача про зміни реквізитів, чого відповідачем здійснено не було, з огляду на його посилання про те, що 28.04.2019 приміщення для якого були закуплені послуги було знято з балансу Міністерства та передано державному підприємству. Окрім того, заборгованість з оплати занадані послуги виникла за період до зняття з балансу відповідача приміщення.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 12.08.2019 року по 19.08.2019 року у відпустці, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу з відпустки - 20.08.2019 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2016 року між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (покупець) та Комунальним підприємством Київської обласної ради “Переяслав-Хмельницьктепломережа” (продавець) був укладений Договір про постачаня теплової енергії №53/61 (надалі – Договір №53/61).

Відповідно до п 1.1. Договору №53/61 продавець зобов’язується поставити покупцю теплову енергію для опалення приміщення Мінекономрозвитку, що знаходяться в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, а покупець зобов’язується оплатити теплову енергію в обсязі, зазначеному у п. 1.3. цього Договору згідно показань приладу комерційного обліку теплової енергії.

Теплова енергія постачається в обсягах згідно з додатком №3 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення – в період опалювального сезону – 0,07143 Гкал/год згідно з обліком тепловикористальної установки. (п. 1.2. Договору №53/61).

Продавець передає покупцю, теплову енергію, вироблену теплогенеруючими установками, з урахуванням вартості її транспортування в обсязі до 54,06 Гкал протягом опалювального сезону у 2016 році. (п. 1.3. Договору №53/61).

Ціна цього Договору станвить 61 700,00 грн у тому числі ПДВ – 10 283,33 грн (ціна Договору визначається з урахуванням Закону України “Про податок на додану вартість”). (п. 3.1. Договору №53/61).

Відповідно до п. 3.3. Договору №53/61 тариф виробництва, транспортування та постачання 1 Гкал теплової енергії з 01.04.2014 року встановлено 950,97 грн без урахування податку на додану вартість. Ціна використання 1 Гкал теплової енергії – 950,97 грн, ПДВ – 20% - 190,19 грн, разом з урахуванням ПДВ становить 1 141,16 грн.

Розрахунки за теплову енергію проводяться виключно в безготівковій формі, відповідно до встановлених тарифів, діючих на дату здійснення оплати, в сумі, зазначеній у рахунку-фактурі продавця протягом семи робочих днів з дня отримання рахунку-фактури та акту приймання-передачі наданих послуг, але не пізніше 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим. (п. 4.1. Договору №53/61).

Продавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком-фактурою надає покупцю, для підписання та скріплення печаткою, два примірники акта приймання-передачі наданих послуг. Покупець один примірник підписаного та скріпленого печаткою акта повертає продавцю. (п. 4.3. Договору №53/61).

Місце надання теплоенергії: 08400, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 2. (п. 5.2. Договору №53/61).

Відповідно до п. 6.1. Договору №53/61 покупець зобов’язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати за отриману теплову енергію.

Цей договір набирає чинності з дня підписання і діє до 31.12.2016 року. Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.01.2016 року, згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України в частині проведення розрахунків за спожиту теплову енергію доповного їх здійснення. (п. 10.1. Договору №53/61).

В подальшому, у зв’язку із закінченням строку дії Договору №53/71 між сторонами було підписано Договір купівлі-продажу теплової енергії за державні кошти №53 (надалі – Договір №53).

Відповідно до п 1.1. Договору №53 продавець зобов’язується поставити покупцю теплову енергію для опалення приміщення Мінекономрозвитку, що знаходяться в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, а покупець зобов’язується оплатити теплову енергію в обсязі, зазначеному у п. 1.3. цього Договору.

Теплова енергія постачається в обсягах згідно з додатком №3 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення – в період опалювального сезону – 0,07143 Гкал/год згідно з обліком тепловикористальної установки. (п. 1.2. Договору №53).

Продавець передає покупцю, теплову енергію, вироблену 23,74 Гкал протягом опалювального сезону січня-квітня 2017 року. (п. 1.3. Договору №53).

Ціна цього Договору станвить 27 100,00 грн у тому числі ПДВ – 4 516,67 грн (ціна Договору визначається з урахуванням Закону України “Про податок на додану вартість”). (п. 3.1. Договору №53).

Відповідно до п. 3.3. Договору №53 тариф виробництва, транспортування та постачання 1 Гкал теплової енергії з 01.04.2014 року встановлено 950,97 грн без урахування податку на додану вартість. Ціна використання 1 Гкал теплової енергії – 950,97 грн, ПДВ – 20% - 190,19 грн, разом з урахуванням ПДВ становить 1 141,16 грн.

Розрахунки за теплову енергію проводяться виключно в безготівковій формі, відповідно до встановлених тарифів, діючих на дату здійснення оплати, в сумі, зазначеній у рахунку-фактурі продавця протягом семи робочих днів з дня отримання рахунку-фактури та акту приймання-передачі наданих послуг, але не пізніше 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим. (п. 4.1. Договору №53).

Продавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком-фактурою надає покупцю, для підписання та скріплення печаткою, два примірники акта приймання-передачі наданих послуг. Покупець один примірник підписаного та скріпленого печаткою акта повертає продавцю. (п. 4.3. Договору №53).

Місце надання теплоенергії: 08400, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 2б. (п. 5.2. Договору №53).

Відповідно до п. 6.1. Договору №53 покупець зобов’язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати за отриману теплову енергію.

Цей договір набирає чинності з дня підписання і діє до 30.04.2017 року. Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.01.2017 року, згідно з частиною третьою статті 631 Цивільного кодексу України в частині проведення розрахунків за спожиту теплову енергію доповного їх здійснення. (п. 10.1. Договору №53).

На виконання умов Договорів №53/61 та №53 позивачем було надано послуги відповідачу з теплопостачання на загальну суму в розмірі 36 391,71 грн згідно наступних актів надання послуг:

- №521 від 30.12.2016 року на суму 9 060,84 грн;

- №50 від 31.01.2017 року на суму 12 598,45 грн;

- №129 від 28.02.2017 року на суму 10 886,70 грн;

- №220 від 31.03.2017 року на суму 3 845,72 грн.

Також позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату, а саме:

- №869 від 20.12.2016 року на суму 9 060,84 грн;

- №50 від 26.01.2017 року на суму 12 598,45 грн;

- №129 від 23.02.2017 року на суму 10 886,70 грн;

- №220 від 27.03.2017 року на суму 3 845,72 грн.

В рахунок оплати вартості отриманої від позивача послуг з теплопостачання відповідач здійснив лише оплату на суму в розмірі 2 442,10 грн за теплопостачання за грудень 2016 року та на суму в розмірі 23 485,15 грн за теплопостачання за розрахунковий період 2017 року, а також позивачем враховану попередню переплату в розмірі 5 420,52 грн.

У зв’язку з непроведенням відповідачем повної оплати за отримані послуги з теплопостачання згідно умов Договорів №53/61 та №53 на суму 5 043,94 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом, окрім того, просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 1 911,44 грн та суму 3% річних в розмірі 476,92 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства Київської обласної ради “Переяслав-Хмельніцьктепломережа” підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що у період з грудня 2016 року по квітень 2017 року позивач, на виконання умов Договору №53/61 та Договору №53, надав відповідачу послуги з теплопостачання на загальну суму 36 391,71 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами надання послуг за вказаний період.

Щодо того, що наявні в матеріалах справи акти не підписані зі сторони відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначалось вище, згідно п. 4.3. Договорів №53/61 та №53 продавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком-фактурою надає покупцю, для підписання та скріплення печаткою, два примірники акта приймання-передачі наданих послуг. Покупець один примірник підписаного та скріпленого печаткою акта повертає продавцю.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлялись акти надання послуг №521 від 30.12.2016 року, №50 від 31.01.2017 року, №129 від 28.02.2017 року та №220 від 31.03.2017 року на суму 3 845,72 грн відповідачу, а з копіяй витягів з реєстру відправленої кореспонденції, а також копій журналів реєстрації вихідної кореспонденції від 26.12.2016 року, 31.01.2017 року, 28.02.2017 року та 28.03.2017 року відповідно по кожному акту.

Проте, у відповідності до вимог Договорів відповідачем не було здійснено повернення позивачу підписаних актів надання послуг.

Однак, як встановлено судом вище, здійснено часткову оплату вартості послуг з теплопостачання на суму в розмірі 25 927,25 грн, що в свою чергу є обставиною визнання суми заборгованості відповідачем та свідчить про фактичне отримання від позивача актів надання послуг та рахунків на оплату і їх відповідне погодження.

З врахуванням викладеного, відповідач, умови Договорів в частині своєчасної та повної оплати вартості послуг з теплопостачання, виконав неналежним чином, вартість наданих позивачем послуг за вказаний період, сплатив частково – у сумі 31 347,77 грн (з врахуванням наявної у відповідача переплати в розмірі 5 420,52 грн наявної у відповідача станом на 01.12.2016 року), у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість на суму 5 043,94 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13, ст. 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” закріплений обов’язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували належну сплату вартості послуг позивачу або спростовували доводи останнього, суду не надав. Окрім того, не надав до суду доказів на підтвердження відсутності у нього обов’язку з виконання умов Договорів №53/61 та №53 як і не надано підтверджуючих документів некористування приміщенням за яким фактично надавались послуги позивачем.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості в сумі 5 043,94 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційну складову боргу в сумі 1 911,44 грн та 3 % річних у сумі 476,92 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем його грошового зобов’язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення матеріальних втрат на підставі ст. 625 ЦК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 476,92 грн та 3% річних у сумі 1 911,44 грн, тобто у сумах, заявлених позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов’язання щодо своєчасної оплати вартості послуг теплопостачання, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства Київської обласної ради “Переяслав-Хмельніцьктепломережа” до Міністерства економічного розвітку і торгівлі України про стягнення штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю на суму в розмірі 7 432,30 грн.

Судовий збір, у розмірі 1 921,00 грн, у зв’язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства економічного розвітку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596, місцезнаходження: 01008, м. Київ, вул. М.Грушевського, буд. 12/2) на користь Комунального підприємства Київської обласної ради “Переяслав-Хмельніцьктепломережа” (ідентифікаційний код 20598264, місцезнаходження: 08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Івана Мазепи, буд. 33) суму заборгованості в розмірі 5 043,94 грн. (п’ять тисяч сорок три гривні 94 копійки), суму інфляційних втрат в розмірі 1 911,44 грн (одна тисяча дев’ятсот одинадцять гривень 44 копійки), суму 3% річних в розмірі 476,92 грн (чотириста сімдесят шість гривень 92 копійки) та суму судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев’ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов