СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

29 серпня 2019 року Справа № 905/491/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.

розглянувши заяву Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову (вх. 7982)

у справі №905/491/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс, м.Київ,

до 1. Приватного акціонерного товариства Геркулес, м.Краматорськ, Донецька область,

2. Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро, м.Київ,

за участі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, місто Дніпро,

за участі третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, місто Київ,

про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.06.2019 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс до Приватного акціонерного товариства Геркулес та Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту задоволено. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс право власності на транспортні засоби та знято арешти, накладені на підставі виконавчих документів, боржником за якими є Приватне акціонерне товариство Геркулес, з транспортних засобів, які належать ТОВ Провінція Плюс, перелік яких вказано у резолютивній частині рішення. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Геркулес на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс судовий збір у сумі 101550,75 грн.

АТ Банк Кредит Дніпро з вказаним рішенням господарського суду не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати рішення суду від 19.06.2019 у справі №905/491/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ТОВ Провінція Плюс відмовити.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2019 у справі №905/491/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ Банк Кредит Дніпро на рішення господарського суду Донецької області від 19.06.2019 у справі №905/491/19.

Від Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» надійшла заява про забезпечення позову (вх. 7982 від 23.08.2019), в якій просить вказану заяву про забезпечення позову задовольнити, в порядку забезпечення позову, накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Провінція Плюс» в межах суми 6385580,14 грн.

В обґрунтування зазначеної заяви заявник вказує наступне.

По-перше, ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.03.2019 у справі №905/491/19 вжито заходів до забезпечення позовної заяви шляхом заборони державним та приватним виконавцями накладати арешт та/або встановлювати заборону відчуження за виконавчими документами, боржником за якими є Приватне акціонерне товариство «Геркулес», на транспорті засоби в кількості 276 штук, накладення арешту на ці ж автомобілі є неможливим, тому, на думку, заявника, існує гостра необхідність у накладенні арешту на грошові кошти ТОВ «Провінція Плюс».

По-друге, заявник вважає, що договори купівлі-продажу від 12.03.2016 (зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №598) та від 14.03.2016 (зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №598), між ПАТ «Геркулес» та ТОВ «Провінція Плюс», укладені з порушенням норм чинного законодавства.

По-третє, АТ «Банк Кредит Дніпро» вказує, що ПАТ «Геркулес» не здійснює погашення власної заборгованості перед АТ «Банк Кредит Дніпро», а також чинить дії з метою уникнення грошової відповідальності.

По-четверте, заявник звертає увагу, що укладення правочинів відчуження власного майна ПАТ «Геркулес» свідчить про недобросовісність останнього.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 у зв`язку з відпусткою судді Пуль О.А. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Білоусової Я.О., судді Тарасової І.В.

Розглянувши заяву відповідача про забезпечення позову колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні наведеної заяви з наступних підстав.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal у. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Іншими словами ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17.

Згідно зі статтею 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Згідно з ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Статтею 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

До суду апеляційної інстанції звернулось АТ «Банк Кредит Дніпро», яке є другим відповідачем у даній справі, з заявою про забезпечення позову, в якій з посиланням на ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України просить задовольнити вказану заяву про забезпечення позову. В порядку забезпечення позову просить накласти арешт на грошові кошти, що належать позивачу ТОВ «Провінція Плюс» в межах суми 6385580,14 грн.

Частиною 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Позивач з метою захисту своїх прав має можливість подати до суду на будь-якій стадії провадження у справі заяву про вжиття заходів забезпечення позову, з метою забезпечення поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників з тим, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

АТ «Банк Кредит Дніпро» є другим відповідачем у справі, не подавав до суду зустрічного позову, тому у останнього відсутні повноваження подавати заяву про забезпечення позову в інтересах позивача. Кожен звертається до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. У позивача є спір до відповідачів, другий відповідач, АТ «Банк Кредит Дніпро», не висуває жодних позовних вимог до позивача, тому заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти позивача є безпідставною.

Крім того, звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти позивача, другий відповідач не надав належного обґрунтування охорони матеріально-правових інтересів позивача.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову банк зазначає, що договори купівлі-продажу від 12.03.2016 та 14.03.2016 укладені із порушенням норм чинного законодавства та зазначає про недійсність наведених договорів, а також вказує на вчинення ПрАТ «Геркулес» протиправних дій з продажу власного майна (нерухомого майна та автомобілів) з метою уникнення відповідальності перед АТ «Банк Кредит Дніпро».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовної заяви та вимог у зазначеній справі.

До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Таким чином, вищезазначене посилання банку щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти позивача є необґрунтованим.

Щодо доцільності та обґрунтованості доцільності арешту грошових коштів АТ «Банк Кредит Дніпро» зазначає, що ПАТ «Геркулес» не здійснює погашення власної заборгованості перед АТ «Банк Кредит Дніпро», а також вчиняє дії щодо продажу майна з метою уникнення грошової відповідальності та посилається на те, що у розпорядженні ПрАТ «Геркулес» перебувають грошові кошти в значному розмірі.

Банк звертає увагу на те, що саме ПрАТ «Геркулес» порушує зобов`язання перед банком, що саме внаслідок його протиправного (на думку банку) відчуження транспортних засобів, отримано грошові кошти на суму 6385850,14 грн.

Однак, у прохальній частині заяви про забезпечення позову АТ «Банк Кредит Дніпро» просить накласти арешт на грошові кошти, що належить позивачу ТОВ «Провінція Плюс».

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників з тим, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню заяву АТ «Банк Кредит Дніпро» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти позивача ТОВ «Провінція Плюс».

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про забезпечення позову.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова