ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2019 р.            Справа№ 910/3163/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Козир Т.П.

суддів:           Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 (повний текст складено 20.05.2019)

у справі №910/3163/19 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білайн"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант"

про стягнення 4460,88 грн.,

УСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білайн" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 4 460,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №25-5002-16-00009 від 01.11.2016, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

У процесі розгляду справи позивачем було подано клопотання про заміну неналежного відповідача – ТОВ "Білайн" (ідентифікаційний код 32210956) на належного – ТОВ "Билайн" (ідентифікаційний код 31243577).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20 травня 2019 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позов.

Крім того, у апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та клопотання про заміну відповідача з ТОВ "Білайн" (ідентифікаційний код 32210956) на ТОВ "Билайн" (ідентифікаційний код 31243577).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, оскільки судом не було розглянуто клопотання позивача про заміну неналежного відповідача на належного.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25 червня 2019 року поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу – до 12 липня 2019 року, сторонам роз'яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи, відмовлено у задоволенні клопотання про заміну відповідача.

Відповідач та третя особа не скористались своїм правом подати відзиви на апеляційну скаргу, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду за адресами державної реєстрації.

Третя особа отримала ухвалу суду 05.07.2019, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Ухвала, направлена на адресу відповідача (04128, м. Київ, вул.Туполєва, 17), повернута поштою з довідкою "неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача". Отже, судом вчинено всі необхідні процесуальні дії, направлені на повідомлення відповідача про розгляд справи.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито 25 червня 2019 року, апеляційна скарга має бути розглянута у строк по 25 серпня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01 листопада 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група", як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко", як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 25-5002-16-00009, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов’язані з експлуатацією наземного транспортного засобу – легкового автомобіля "Daewoo Lanos", державний номерний знак АА2375ЕР.

11 жовтня 2017 року о 12 год. 20 хв., Менжерес А.С. керуючи транспортним засобом "Mercedes-Benz Sprinter" д.н.з. АА 5981 ОК, виїхав на перехрестя проспекту Маяковського і проспекту Ватутіна червоний сигнал світлофора, що забороняє рух, та скоїв зіткнення із застрахованим позивачем автомобілем "Daewoo Lanos" д.н.з. АА2375ЕР під керуванням водія ВасюкаС.О., що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2017 у справі №754/13685/17 встановлено порушення Менжерес А.С. вимог Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно з рахунком № КУЗ1700826/0695 від 23.11.2017, виставленим станцією технічного обслуговування ТОВ "Дункан Моторс", вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Daewoo Lanos", д.н.з. АА2375ЕР, в результаті його пошкодження при ДТП складає 16339,99 грн.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту, склав страховий акт № ДККА-58823 від 18.01.2018, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки "Daewoo Lanos", д.н.з. АА2375ЕР, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 15703,99 грн.

На підставі складеного страхового акту ДККА-58823 від 18.01.2018 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", виконуючи свої зобов'язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 15 703,99 грн. на рахунок СТО ТОВ "Дункан Моторс", що підтверджується платіжним дорученням № 1211 від 19.01.2018 на суму 15703,99 грн.

У той же час, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Mercedes-Benz Sprinter", державний номерний знак АА5981ОК, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант" (третя особа у справі), згідно з Полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9825960.

Позивач, виплативши страхувальнику за договором майнового страхування, звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант" з Заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу № 29281 від 13.04.2018 на суму 15703,99грн.

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант" на вказану вимогу надало відповідь, у якій зазначило, що враховуючи положення ст. 29 Закону України "Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу на деталі, що підлягають заміні, складає 61,5%, у зв’язку з чим матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки "Daewoo Lanos", д.н.з. АА 2375 ЕР, в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, та франшизи, передбаченої полісом, складає 10733 грн. та перерахував означену суму позивачу згідно платіжного доручення №ID-110394 від 25.09.2014.

У зв'язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом до особи, яку він вважав власником транспортного засобу - автомобіля "Mercedes-Benz Sprinter", - Товариства з обмеженою відповідальністю "Білайн" та просив стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У подальшому, під час розгляду справи, позивач дізнався, що ТОВ "Білайн" (ідентифікаційний код 32210956) не є належним відповідачем і не повинен відповідати за даним позовом, тому подав клопотання заміну відповідача на ТОВ "Билайн" (ідентифікаційний код 31243577).

За наслідками розгляду вказаного клопотання суд першої інстанції прийшов до висновку, що воно подано з пропуском встановленого законом строку, а тому не підлягає до задоволення. Щодо суті позовних вимог, то оскільки позов подано до неналежного відповідача, вони не підлягають до задоволення.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб – автомобіль марки "Mercedes-Benz Sprinter", д.н.з. АА5981ОК, яким спричинено ДТП, знаходився під керуванням Менжерес А.С.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто, володільцем об'єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об'єктом.

Пунктом 1 статті 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Таким чином, частина 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв’язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття:

а) перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою – роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди");

б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов’язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов’язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 911/2589/17 та від 27.04.2018 у справі № 910/9029/17 та в постановах Вищого господарського суду України від 04.04.2017 у справі №904/8646/16 та від 16.02.2016 у справі № 910/13767/15.

Однак, як вбачається з наявної у матеріалах справи Довідки про дорожньо-транспортну пригоду №276537, власником автомобіля марки "Mercedes-Benz Sprinter" д.н.з. АА5981ОК зазначено ТОВ "Билайн" (з адресою м. Київ, просп. Відрадний, 95).

Згідно з наявним в матеріалах справи полісом АІ/9825960, страхувальником транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter" д.н.з. АА5981ОК є ТОВ "Авантаж 7" (ідентифікаційний код: 33831847), а не відповідач.

У свою чергу, до суду позивач звернувся з позовом до ТОВ "Білайн" (ідентифікаційний код 32210956, місцезнаходження – 04128, м. Київ, вул.Туполева, буд. 17).

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вбачається, що у означеному реєстрі також значиться юридична особа ТОВ "Билайн" з ідентифікаційним кодом 31243577 та адресою: 03061, м. Київ, просп. Відрадний, 95.

Отже, ТОВ "Білайн", яке позивач визначив в якості відповідача, та ТОВ "Билайн", яке вказано власником автомобіля у довідці про ДТП, є різними юридичними особами.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що транспортний засіб марки "Mercedes-Benz Sprinter" д.н.з. АА5981ОК станом на дату ДТП належав відповідачу - ТОВ "Білайн" (ідентифікаційний код 32210956), а Менжерес А.С. є відповідним працівником даної юридичної особи та завдав шкоду під час виконання своїх трудових (службових) обов’язків.

Таким чином, позов заявлено до неналежного відповідача, а тому позовні вимоги до ТОВ "Білайн" (ідентифікаційний код 32210956, місцезнаходження – 04128, м. Київ, вул.Туполева, буд. 17) задоволенню не підлягають.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то вони не знайшли свого підтвердження підчас апеляційного розгляду справи, оскільки в оскаржуваному рішенні суд обґрунтовано залишив клопотання позивача про заміну неналежного відповідача з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України унормовано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При цьому, ч. 3 ст. 252 ГПК України визначено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Відтак, у разі якщо у спрощеному провадженні судове засідання не проводиться, заміна неналежного відповідача можлива лише протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Провадження у даній справі відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 березня 2019 року, отже, заміна неналежного відповідача була можлива до 18 квітня 2019 року, четвер, робочий день.

Однак, позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача було подане лише 11 травня 2019 року.

При цьому, ч. 3 ст. 48 ГПК України встановлено, що після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Проте, позивачем не наведено будь-яких обґрунтувань щодо поновлення строків для подання вказаного клопотання, а тому, оскільки позивачем подано клопотання про заміну неналежного відповідача поза межами встановленого строку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо залишення цього клопотання без розгляду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що оскаржене судове рішення не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення суду та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20 травня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.08.2019.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук