УХВАЛА

м. Київ

02.09.2019Справа № 910/9661/19

Господарський суд м. Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву "Представництво "УАБ "НАФТАЛІТА" (49000, м. Дніпро, вул. Глинки, 7, офіс 1222) діюче від імені, за дорученням та в інтересах ЗАТ "НАФТАЛІТА" (Литовська Республіка)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮДМ-ГРУП"(01032, м. Київ, вул. Льва Толстого, 33)

про стягнення 46 319,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

"Представництво "УАБ "НАФТАЛІТА" діюче від імені, за дорученням та в інтересах ЗАТ "НАФТАЛІТА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮДМ-ГРУП" про стягнення 46 319,86 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.07.2019 позовну заяву "Представництво "УАБ "НАФТАЛІТА" залишено без руху, встановлено позивачу шестиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом визначення юридичної особи, якою пред`являються позовні вимоги, або надати докази наявності повноважень заявника стосовно представництва в господарських судах компанії UAB "Naftalita".

Розглянувши позовну заяву, господарський суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам розділу III Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу ст.80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ч.4 ст.87 ЦК України, юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч.4 ст.91 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

У відповідності до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України «Про господарські товариства», «Про акціонерні товариства», «Про банки і банківську діяльність», юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що пред`явлення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮДМ-ГРУП" про стягнення 46 319,86 грн здійснило "Представництво "УАБ "НАФТАЛІТА" діюче від імені, за дорученням та в інтересах ЗАТ "НАФТАЛІТА"(LT-09312, Литовська Республіка, Районне самоврядування міста Вільнюс, місто Вільнюс, Вільнюське місцеве самоврядування, вул. Шеймінішк., 1А, код юридичної особи в реєстрі юридичних осіб Литовської Республіки 304184789).

Як зазначено в ухвалі Господарського суду м. Києва від 26.07.2019, "Представництво "УАБ "НАФТАЛІТА" є постійним представництвом компанії UAB "Naftalita" (Литовська Республіка) в Україні, зареєстроване як правоздатний суб`єкт права (відокремлений підрозділ юридичної особи-нерезидента).

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: «Стягнути з товариства (відповідача) на користь товариства (позивача) в особі його відокремленого підрозділу- представництва».

Необхідно також враховувати, що саме лише зазначення в установчих документах чи положенні про наявність у відокремленого підрозділу права представляти юридичну особу в суді не свідчить про надання такому підрозділові відповідних повноважень та визначення їх кола.

Як вбачається зі змісту п.4.1. Положення про Представництво ЗАТ "НАФТАЛІТА" (Литовська Республіка) в Україні, затвердженого наказом директора ЗАТ "НАФТАЛІТА" №NAF-2 від 18.09.2017 С.Ф. Потійко, представництво не є самостійною юридичною особою і не здійснює самостійної господарської діяльності, у всіх випадках воно діє від імені і за дорученням Компанії.

Отже, в ухвалі Господарського суду м. Києва від 26.07.2019, суд зазначив, що заявником необхідно визначити юридичну особу, якою пред`являються позовні вимоги, або надати докази наявності повноважень заявника стосовно представництва в господарських судах компанії UAB "Naftalita".

Проте, у встановлений судом строк шість днів з дня вручення ухвали (відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №566, 05.08.2019 - відправлення не вручене під час доставки), позивач не усунув зазначені недоліки та не надав суду витребувані докази, що є підставою для повернення позовної заяви в порядку ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.07.2019 залишено позовну заяву "Представництво "УАБ "НАФТАЛІТА" без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.07.2019 направлено 30.07.2019 на зазначену адресу позивача (49000, м. Дніпро, вул. Глинки, 7, офіс 1222).

На час розгляду справи до суду не надійшло поштове повідомлення про вручення ухвали суду уповноваженому представнику позивача. Проте, судом зроблено витяг з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku про відстеження рекомендованого поштового відправлення за № 566, з якого вбачається поштове відправлення не було вручене позивачу 05.08.2019, про що вказано: "відправлення не вручене під час доставки: інші причини".

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження позивача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення позивачу судового рішення.

Застосовуючи положення ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Європейський суду з прав людини у справах "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 зазначає, що критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це -складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що "Представництво "УАБ "НАФТАЛІТА" не було позбавлене права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.07.2019, яка є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно із ч.8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи "Представництво "УАБ "НАФТАЛІТА".

Додатки: - позовна заява та додані до неї документи на 64 аркушах.

Ухвала набирає законної сили 02.09.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин