ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. Справа№ 910/13414/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Пашкіної С.А.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Лантух Є.С. довіреність № 18-0014/37686 від 22.07.2019р.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019р.

у справі № 910/13414/18 (суддя - О.В. Чинчин)

за позовом Національного банку України

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку»

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», в якому просить суд:

- визнати недійсним Договір №061 від 30.09.2015 року про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ»);

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» документи, отримані згідно з Договором №061 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 від 30.09.2015 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №910/13414/18 позовні вимоги Національного банку України - задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним Договір №061 від 30.09.2015 року про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» документи, отримані згідно з Договором №061 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 від 30.09.2015 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» на користь Національного банку України судовий збір у розмірі 3 524 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі № 910/13414/18 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Національного банку України, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "ДЕЛЬТА М" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності - відмовити та поновити пропущений строк на апеляційне оскарження Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №910/13414/18. Також, Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" подало клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 року, справу № 910/13414/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" у клопотанні про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі № 910/13414/18. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №910/13414/18 - залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ", було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору, в сумі 5 286 грн.

30.05.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 2 надійшла заява про усунення недоліків а саме долучення до матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Колегією суддів встановлено, що до заяви про усунення недоліків апелянтом додано платіжне доручення № 55 від 29.05.2019 р. на суму 5286 грн. 00 коп. Дослідивши платіжне доручення, колегія суду зазначає, що в останньому відсутнє призначення платежу, та номер справи за якою сплачується судовий збір. Вказане платіжне доручення не може вважатися, як належний доказ сплати судового збору по справі № 910/13414/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі № 910/13414/18 - залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ", було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору, в сумі 5 286 грн.

06.06.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 2 надійшла заява про усунення недоліків а саме долучення до матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №910/13414/18 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №910/13414/18, розгляд справи призначено на 07.08.2019 року.

27.06.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

05.07.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 1 надійшла заява про прийняття до уваги обставин, встановлених рішенням про справі № 910/13702/18.

31.07.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача 2 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Розпорядженням № 09.1-08/2627/19 Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. та судді Буравльова С.І. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/13414/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/13414/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Зубець Л.П.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019р. прийнято справу № 910/13414/18 до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Пашкіна С.А., Зубець Л.П. Розгляд справи №910/13414/18 призначено на 28.08.2019р.

28.08.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлено, що 28.08.2019р. представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідачів та третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

02.12.2009 року постановою правління Національного банку України № 713 "Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" прийнято рішення з 07.12.2009 відкликати банківську ліцензію у АБ "Банк регіонального розвитку" та ініційовано процедуру ліквідації банку.

20.11.2013 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" (установник управління, сторона 1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "ДЕЛЬТА М" (управитель сторона 2) та Національним банком України (сторона 2) було укладено Договір про передавання в управління непроданих активів (надалі - договір управління), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрований за №3960.

Пунктом 1.1. договору про управління визначено, що установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі установника управління на дату укладення цього договору (далі - активи), а управитель приймає в управління активи і зобов`язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління (далі - вигодонабувачі) відповідно до переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок активів. Вигодонабувачами за договором про управління є кредитори установника управління, які на дату підписання договору про управління внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів установника управління (далі - перелік вигодонабувачів) та розрахунки з якими не проведені. Перелік вигодонабувачів із визначеною черговістю задоволення їх вимог наведено в додатку 2 до цього договору.

Згідно з пп. д) п. 2.2. договору управління управитель у своїй діяльності зобов`язується дотримуватися вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів НБУ.

Підпунктом б) п. 2.5 договору про управління визначено, що НБУ зобов`язується приймати рішення щодо погодження продажу управителем активів у двотижневий термін із дня надходження до НБУ відповідного звернення управителя.

Відповідно до п. 2.6 Договору управління НБУ має право: вимагати від управителя будь-яку інформацію, потрібну для здійснення контролю за виконанням умов цього договору; здійснювати контроль за діяльністю управителя щодо проведення процедури управління активами і задоволення вимог вигодо набувачів та з цією метою проводити перевірки його діяльності відповідно до нормативно-правових актів НБУ.

Відповідно до п. 4.1. договору про управління продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із НБУ.

У додатку № 1 до Договору управління сторонами було погоджено перелік непроданих активів, передаються в управління іншій юридичній особі, відповідно до якого визначено передачу управителю прав кредитора за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб - боржників банку у кількості 88 договорів загальною сумою вимог у розмірі 87 731 589,17 грн., в тому числі за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008, укладеним між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕН - ОЙЛ».

Листом від 06.06.2014 №06/06-2014 відповідач-1 звернувся до начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду щодо одержання попереднього погодження на продаж активів, в якому просило надати попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за договором управління шляхом їх самостійного продажу третім особам, за ціною не нижчою ніж визначена у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитним договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеним ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 14.05.2014.

У відповіді від 01.07.2014 № 55-013/34115 позивач зазначив, що продаж активів банку, зокрема майнових прав за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному главою 10 розділу VI Положення № 369, у зв`язку з чим повернув на доопрацювання пакет документів щодо погодження порядку продажу активів банку, наданий листом від 06.06.2014 № 06/06-2014.

18.07.2014 відповідач 1 звернувся з листом №18/07-2014 до начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду з листом-погодження щодо одержання попереднього погодження на продаж активів, відповідно до якого звертав увагу на те, що визначений приписами главою 10 розділу VI Положення №369 порядок продажу активів встановлює відповідні вимоги до їх продажу ліквідатором, а не управителем, та просив надати попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за договором управління шляхом їх самостійного продажу третім особам, за ціною не нижчою ніж визначена у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитним договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеним ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 14.05.2014.

Листом від 22.08.2014 № 55-012/46775 позивач повернув на доопрацювання пакет документів щодо погодження відчуження майна та повідомив, що для погодження Комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем відчуження майна активів Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" управителю необхідно подати до Національного банку України документи відповідно до вимог глави 10 розділу VI Положення № 369.

Відповідач-1 листом від 13.11.2014 № 10/825-Д направив начальнику Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України на погодження порядок продажу переданих в управління відповідачу-1 майнових прав, боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами (переданого в управління кредитного портфелю АБ "Банк регіонального розвитку") у кількості 88 одиниць, до якої було додано: висновок управителя про порядок, склад, умови та строки продажу; інформацію про майно (активи), яке пропонується для продажу; звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами; рецензію на звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами.

Відповідач 1 звернувся до позивача із заявою від 27.01.2015 щодо уточнення кількості активів та погодження способу продажу активів, в якій просив: здійснити продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 2802119 грн. (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014); у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться провести повторний продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1961483,30 грн. (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014); у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати Управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов`язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014).

TOB "Приват-Консалтинг" було проведено повторну оцінку вартості майнових прав - боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць станом на 31.03.2015, вартість яких склала 1 961 476, 00 грн.

У зв`язку з виготовленням нового звіту про оцінку активів, відповідач 1 звернувся до позивача із заявою від 28.04.2015 щодо внесення змін до погодження способу продажу активів у зв`язку із проведенням нової оцінки, у відповідності до якої враховуючи сплив терміну дії попередньої оцінки та отриманням нового висновку на підставі п. 4.1 Договору управління просив надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним договорам) у наступному порядку: здійснити продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1961476 грн. (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015); у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться провести повторний продаж боргових зобов`язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1373033,20 грн. (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015); у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати Управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов`язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною актива, визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30 % менша від ринкової ціни визначеної ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015).

25.05.2015 НБУ прийнято рішення № 255 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", яким, зокрема, вирішено:

- погодити управителю відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена суб`єктом оціночної діяльності за станом на 31.03.2015 на загальну суму 1 639 013,00 грн. (без урахування ПДВ), а саме майнові права за кредитними договорами у кількості 76 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 27.01.2015, шляхом, проведення аукціону. У разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону;

- відмовити у погоджені відчуження майнових прав за кредитними договорами: ОСОБА_1 договір від 05.12.2006 № 27/10-7211, ОСОБА_2 договір від 15.12.2003 № 27/10-7101, ОСОБА_3 договір від 01.11.2007 № 27/10-912П та договір від 25.12.200 7 № 2 7/10-93 0А, ОСОБА_4 договір від 29.12.2006 № 27/10-746А, ОСОБА_5 договір від 31.07.2008 № 27/10-997П, ОСОБА_7 договір від 20.12.2005 № 11/02-814-КІ, ОСОБА_6 договір від 22.06.2007 № 11/03-28, ОСОБА_9 договір від 12.03.2007 № 20/Б.в., ОСОБА_8 договір від 14.12.2006 № 14/10-191".

Як вбачається із матеріалів справи, 10.06.2015 між Відповідачем-1, як замовником, та Українською універсальною товарною біржею, як виконавцем, укладено Договір-доручення № 100 на проведення аукціону, відповідно до якого сторони зобов`язалися здійснити ділове співробітництво з використанням організаційно-правових механізмів аукціонних торгів з метою створення умов для забезпечення ефективності аукціонних торгів по продажу майна, що належить Акціонерному банку "Банк регіонального розвитку", а саме: лот №1 - майнові права на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 76 одиниць, з початковою ціною продажу у розмірі 1639013 грн. (без урахування ПДВ).

В газеті "Голос України", випуск за 13.06.2015 №104 (6108), та в газеті "Експрес об`ява", випуск за 12.06.2015 №22 (5079), було опубліковано оголошення щодо проведення 30.06.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1639 013,00 грн.

30.06.2015 року Українською універсальною товарною біржею було складено протокол №1 про хід аукціонних торгів, які не відбулися, відповідно до якого визначено, що торги по лоту №1 не відбулись в зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

В газеті "Голос України", випуск за 03.07.2015 №117 (6121), та в газеті "Експрес об`ява", випуск за 03.07.2015 №25 (5082), було опубліковано оголошення щодо проведення 20.07.2015 повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1147309,10 грн.

20.07.2015 року Українською універсальною товарною біржею складено протокол №1 про хід аукціону торгів які не відбулися (копія додається), згідно якого вказано, що торги по лоту № 1 не відбулись в зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

15.06.2015 року відповідач -1 звернувся до позивача з відповідною заявою від 12.06.2015, якою просив надати погодження, щодо продажу майна (активів) АБ "Банк регіонального розвитку" у кількості 10 одиниць, у продажу яких було відмовлено рішенням НБУ № 255 від 25.05.2015.

Рішенням Національного банку України № 414 від 05.08.2015 року "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" вирішено погодити управителю відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена суб`єктом оціночної діяльності за станом на 31.03.2015 на загальну суму 322 463,00 грн. (без урахування ПДВ), а саме майнові права за кредитними договорами у кількості 10 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 12.06.2015, шляхом, проведення аукціону. У разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону.

12.08.2015 року між ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Українською універсальною товарною біржею був укладений договір-доручення № 14/1 на проведення аукціону, предметом якого є продаж майна, що належить АБ "Банк регіонального розвитку", порядок продажу якого погоджений рішенням НБУ № 414 від 05.08.2015, а саме: "лот № 1 - Майнові права на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 10 одиниць, без урахування ПДВ".

14.08.2015 в газеті "Експрес об`ява" № 31 (5088) та 15.08.2015 в газеті "Голос України" № 150 (6154) були опубліковані оголошення, щодо проведення 01.09.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 322 463,00 грн.

01.09.2015 року Українською універсальною товарною біржею був складений протокол № 1 про хід аукціону торгів які не відбулися, згідно якого вказано, що торги по лоту № 1 не відбулись в зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

04.09.2015 в газеті "Експрес об`ява" № 34 (5091) 05.09.2015 в газеті "Голос України" №164 (6168) були опубліковані оголошення, щодо проведення 21.09.2015 повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 225 724,10 грн.

Українською універсальною товарною біржею 21.09.2015 був складений протокол № 1 про хід аукціону торгів які не відбулися, згідно якого вказано, що торги по лоту № 1 не відбулись в зв`язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

30.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "ДЕЛЬТА М" (управитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ" (новий кредитор) було укладено Договір №061 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 (надалі - договір відступлення), відповідно до умов якого управитель передає права кредитора шляхом відступлення права вимоги, а новий кредитор приймає всі права вимоги і стає новим кредитором за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008, укладеним між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕН - ОЙЛ» (позичальник), згідно якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію та надав грошові кошти в сумі 7000000 грн.

Відповідно до п.п. 1.1.1 п. 1.1 договору відступлення одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором управитель (банк) відступає, а новий кредитор набуває усі права сторони договору та стає кредитором (заставодержателем, іпотекодержателем) за всіма договорами, що забезпечують виконання зобов`язань позичальника.

За змістом пункту 1.2. договору відступлення за цим договором відступлення права вимоги за кредитним договором розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існуватимуть на момент відступлення права вимоги: право вимоги на суму основного зобов`язання по кредиту на момент відступлення права вимоги, суму нарахованих процентів за користування кредитом, пені та штрафів у разі їх нарахування та відсотків за користування кредитом у розмір та у терміни, передбачені кредитними договорами, а також на право вимоги виконання позичальником будь-яких інших обов`язків, передбачених кредитними договорами.

Згідно з п.п. 1.2.1 договору відступлення встановлено, що на день укладення даного договору розмір зобов`язань позичальника за кредитним договором складає 21629843 грн. 67 коп.

Пунктом п. 1.6 договору відступлення передбачено, що відступлення права вимоги за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 (отриманого управителем на підставі договору про передавання в управління непроданих активів, укладеного 20.11.2013 між банком, управителем та НБУ) здійснюється на платній основі за ціною 100,00 грн.

Після підписання цього договору новий кредитор на протязі одного місяця перераховує управителю грошові кошти в сумі 100,00 грн. на накопичувальний рахунок № НОМЕР_1 в Головному управління НБУ, МФО 321024 з посиланням в призначенні платежу на реквізити цього договору (пп.1.6.1. п. 1.6 договору відступлення).

Право вимоги до позичальника за кредитним договором виникає у нового кредитора одразу після укладення даного договору (пп.1.6.2. п. 1.6 договору відступлення).

Згідно з Актом приймання-передачі до Договору №061 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 від 30.09.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "ДЕЛЬТА М" було передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія " ГАРАНТ" в свою чергу прийнято документи за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008, укладеному між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕН - ОЙЛ», а саме: усі документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (управителем від банку на підставі договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.2013) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника; документи, що пов`язані із виконанням кредитного договору.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є також правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 1037 ЦК України управитель управляє майном відповідно до умов договору. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління.

Приписами п. 13.11 Положення № 369 визначено, що управитель відповідно до укладеного тристороннього договору: відкриває в Національному банку накопичувальний рахунок у порядку, установленому нормативно-правовими актами Національного банку; набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку; управляє активами та може відчужувати майно за погодженням з Комісією Національного банку; задовольняє вимоги кредиторів банку.

Відповідні умови передбачені п. 4.1 Договору управління, згідно з яким продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із Національним банком України.

Тобто, ціна продажу активу є істотною умовою для погодження його відчуження, внаслідок чого Відповідач-1 сам звертався до Позивача із листами щодо надання погодження на продаж активів за певною ціною та у визначених об`ємах.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та Договору управління, відчуження таких прав могло бути здійснено виключно на умовах, погоджених позивачем. Рішенням НБУ № 255 відчуження відповідачем-1 активів було обмежені погодженими порядком, умовами та ціною, а саме: шляхом продажу одним лотом на аукціоні із стартовою ціною у розмірі 1639013 грн. та, виключно, у випадку якщо такий аукціон не відбудеться - шляхом безпосереднього продажу майна фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону, а НБУ не було надано (погоджено) можливості зміни визначеної в рішенні ціни продажу спірного майна.

Як вбачається зі звіту від 31.03.2015 ТОВ "Приват-Консалтинг" про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", вартість майнових прав окремо за Кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 (позичальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕН - ОЙЛ») визначена у розмірі 1,00 грн.

Водночас, судом встановлено, що відступлення права вимоги за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 відбулося за ціною 100 грн. згідно з п. 1.6 Договору відступлення.

Однак, погодження уцінки спірних активів на 30% від ринкової ціни, визначеної Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Консалтинг" у звіті, та здійснення продажу активів окремо по кожному кредитному договору, рішення НБУ №№ 255, 414 не містять та в матеріалах справи відсутні жодні докази надання позивачем відповідного погодження.

Судом відхилені заперечення Відповідачів щодо можливості прийняття рішення про повторний продаж активу на аукціоні, якщо актив не було продано на попередніх торгах, зі зменшенням його початкової ціни не більше ніж на 30 відсотків, без повторного погодження з НБУ з посиланням на главу 10 Розділу VI Положення № 369, оскільки відповідні повноваження належать ліквідатору банку. Так, відповідно до п.п.4.1, 4.2 глави 4 Розділу VI Положення ліквідатором може бути призначено особу, яка відповідає вимогам, установленим статтею 90 Закону про банки. Ліквідатором може бути фізична особа, яка:має досвід роботи не менше трьох років в аудиторській, юридичній або банківській сферах діяльності; була тимчасовим адміністратором цього банку.

В той же час, діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» регулюється главою 13 Розділу VI Положення № 369. Згідно з п.13.2 глави 13 Розділу VI Положення юридична особа, яка претендує здійснювати управління непроданими активами банку (далі - управитель), має відповідати таким вимогам: банк, який надає послуги з довірчого управління коштами і цінними паперами за договорами з юридичними та фізичними особами, за умови, що він здійснює беззбиткову діяльність, дотримується економічних нормативів, забезпечує в повному обсязі формування резервів за активними операціями та не є об`єктом застосування заходів впливу щодо обмеження, зупинення чи припинення здійснюваних банком операцій; юридична особа, яка здійснює професійну діяльність щодо надання аудиторських, юридичних, консалтингових, фінансових послуг не менше трьох років, веде беззбиткову діяльність і не має заборгованості перед Державним бюджетом України та місцевими бюджетами.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М» є управителем непроданих активів банку, а не ліквідатором, а тому глава 10 Розділу VI Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою НБУ №369 від 28.08.2001 року не розповсюджується на діяльність Відповідача - 1 та не підлягає застосуванню у даному випадку. За таких підстав, при здійсненні продажу активів Відповідач - 1 не був наділений правом самостійного зменшення вартості активів на 30% у разі непроведення аукціонних торгів, у зв`язку з відсутністю учасників. При цьому, рішенням НБУ № 255 було встановлено певні обмеження щодо реалізації активів банку.

Відповідно до пп.1.6.1 п.1.6 Договору після підписання цього договору новий кредитор на протязі одного місяця перераховує управителю грошові кошти в сумі 100,00 грн. на накопичувальний рахунок № НОМЕР_1 в Головному управління НБУ, МФО 321024 з посиланням в призначенні платежу на реквізити цього договору.

На підтвердження здійснення оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ» на виконання умов Договору №061 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 від 30.09.2015 року було надано платіжне доручення №89 від 26.10.2018 року на суму в розмірі 4000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата по договором цесії за відступлення права вимоги за кредитними договорами» та заяву про зарахування коштів по договорам відступлення права вимоги (цесії).

Судом вірно не взято до уваги вказані докази на підтвердження здійснення оплати за спірним Договором, оскільки з платіжного доручення №89 від 26.10.2018 року не вбачається здійснення оплати саме на виконання умов Договору №061 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 від 30.09.2015 року, а у заяві про зарахування коштів по договорам відступлення права вимоги (цесії) вказаний договір також відсутній. Крім того, Суд звертає увагу, що Відповідач - 2 повинен був здійснити оплату протягом одного місяця з дня підписання договору, тобто у строк по 30.10.2015 року, проте до теперішнього часу грошові кошти на рахунок Відповідача - 1 перераховані не були.

Також, як вбачається з довідки перевірки діяльності ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «ДЕЛЬТА М», якому передано в управління непродані активи Акціонерного банку «банк регіонального розвитку» за період з 01.11.2014 до 01.07.2016, управителем недостатньо здійснена організація роботи з продажів, яка призвела до неотримання коштів на загальну суму 859415 грн. 36 коп.

Крім того, у Звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов`язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015 року, складеному Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Консалтинг", визначення ринкової вартості майнових прав за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 (позичальник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕН - ОЙЛ») для їх відчуження здійснювалося виходячи із того, що сума заборгованості за кредитом становила 8208219 грн. 17 коп. Проте, у п.1.2.1 Договору відступлення було визначено, що розмір заборгованості за даним кредитним договором не день укладення такого договору (тобто, 30.09.2015) становить 21629843 грн. 67 коп.

Таким чином, погоджуючи відчуження майнових прав за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 Відповідачем - 1 здійснювалося визначення вартості такого активу виходячи із того, що розмір вимоги за ним становить 8208219 грн. 17 коп., однак, за оскаржуваним договором було відчужено розмір вимоги майже втричі більший від оцінюваного (21629843 грн. 67 коп.), що дає підстави для висновку про невідповідність встановленої в Договорі відступлення ціни продажу реальній ринковій вартості проданого активу, адже доказів її визначення у встановленому порядку (шляхом отримання висновку оцінювача виходячи із дійсної суми заборгованості) матеріали справи не містять.

Суд приходить до висновку, що укладення Відповідачем - 1 Договору №061 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №14/1-1-174 від 25.11.2008 від 30.09.2015 року, тобто окремого активу, переданого в управління, здійснено з перевищенням своїх повноважень в порушення положень ст. 1037 ЦК України та п. 4.1 Договору управління та всупереч рішенню НБУ № 255, що свідчить про недодержання при укладенні Договору відступлення встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України вимог, а тому є підставою для визнання його недійсним в силу приписів статті 215 Цивільного кодексу України.

Доводи апелянта щодо можливості прийняття за приписами Глави 10 Положення № 369 рішення про повторний продаж активу на аукціоні, якщо актив не було продано на попередніх торгах, зі зменшенням його початкової ціни не більше ніж на 30 відсотків, без повторного погодження з НБУ, оскільки відповідні повноваження належать ліквідатору банку та не були передані за Договором управління, при цьому рішенням НБУ № 255 було встановлено певні обмеження щодо реалізації активів банку, судом не приймаються до уваги.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 (п. 1) ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що передані відповідачу оригінали документів за актом до Договору підлягають поверненню позивачу, оскільки у відповідача відсутні правові підстави утримувати у володінні спірні документи, а тому позовна вимога щодо зобов`язання відповідача-2 повернути такі документи відповідачу-1 є обґрунтованою.

Посилання відповідача-2 щодо наявності правових підстав у НБУ на звернення з даним позовом про визнання недійсним договору відступлення з огляду на принцип здійснення судочинства, який презюмує необхідність наявності порушених прав та інтересів суб`єкта звернення, суд виходить з такого.

За змістом ст. 4, 5 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У Рішенні Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з`ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально-правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Так, право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплено ст. 15 Цивільного кодексу України.

Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до приписів вказаної статті кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або Законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Суд відзначає, що в даному випадку звернення з позовом до суду обумовлюється позивачем як порушенням його права вигодонабувача, метою задоволення вимог в т.ч. якого і було вчинення договору управління, так і порушенням прав особи, уповноваженої на здійснення контролю за діяльністю управителя, до повноваження якої приписами глави 14 Положення №369 та розділу 7 договору управління віднесено право застосування заходів відповідальності до управителя за неналежне виконання покладених на нього таким договором обов`язків.

З огляду на викладене вбачається, що існування незаконного правочину відчуження спірного активу, що позбавляє можливості задоволення вимог вигодонабувачів за його рахунок, безумовно свідчить про існування порушених прав і інтересів НБУ, які підлягають судовому захисту в обраний згідно приписів чинного законодавства України спосіб - шляхом визнання договору відступлення недійсним за зверненням зацікавленої особи.

До того ж, суд враховує, що в даному випадку позивач також виступає особою, наділеною правом контролю за належним виконанням відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань за Договором управління, а відтак, і правом на застосування визначених законодавством способів відновлення законності у випадку порушення управителем відповідних обов`язків.

При цьому, посилання відповідачів на встановлення в положеннях договору управління порядку застосування відповідальності до управителя за збитки, завдані вигодонабувачам унаслідок неефективного управління активами, а також вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень - шляхом пред`явлення НБУ вимоги до управителя про відшкодування завданих ним збитків, як на правову підставу відсутності у нього права на звернення з даним позовом до суду судом відхиляється з огляду на наступне.

Так, за змістом п. 7.2 договору управління управитель несе відповідальність за збитки, завдані вигодонабувачам унаслідок неефективного управління активами, а також вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень. У цьому разі Національний банк України вимагає від управителя відшкодування завданих ним вигодонабувачам збитків.

В той же час, положеннями ст. 1043 Цивільного кодексу України встановлено, що управитель, який не виявив при управлінні майном належної турботливості про інтереси установника управління або вигодонабувача, зобов`язаний відшкодувати установникові управління завдані збитки, а вигодонабувачеві - упущену вигоду. Управитель несе субсидіарну відповідальність за боргами, що виникли у зв`язку із здійсненням ним управління, якщо вартості майна, переданого в управління, недостатньо для задоволення вимог кредиторів. Субсидіарна відповідальність управителя, встановлена частиною другою цієї статті, настає також у разі вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень, за умови, що треті особи, які беруть участь у правочині, доведуть, що вони не знали і не могли знати про перевищення управителем повноважень або встановлених обмежень. У цьому разі установник управління може вимагати від управителя відшкодування завданих ним збитків.

Тобто, врегульовуючи в положеннях ст. 1043 Цивільного кодексу України порядок застосування відповідальності до управителя у вигляді стягнення збитків у разі вчинення ним правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень законодавцем вставним словом "може" були вказано на альтернативність відповідного способу захисту, що не може свідчити про обмеження права особи на захист своїх прав внаслідок наведених порушень у інший спосіб ніж стягнення збитків.

Отже, в силу принципу нікчемності угод про відмову від права на звернення до суду, складовою частиною якого є самостійний вибір способу захисту порушених прав, визначення сторонами в положеннях п. 7.2 договору управління іншого ніж встановлено Законом порядку застосування до управителя відповідальності за вчинення відповідного порушення не може бути правовою підставою для обмеження НБУ у виборі інших способів захисту порушених прав, адже таке обмеження є нікчемним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.08.2019р. у справі № 910/13317/18.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду від 18.03.2019 р. у справі № 910/13414/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 18.03.2019 р. у справі № 910/13414/18 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант".

3. Матеріали справи № 910/13414/18 повернути до Господарського суду м. Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 30.08.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.А. Пашкіна