ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/138/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.04.2019 (суддя Сірош Д. М.)

і постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 (головуючий суддя Тихий П. В., судді Гетьман Р. А., Россолов В. В.)

за заявою фізичної особи - підприємця Багмута Дмитра Степановича

про забезпечення позову

у справі № 917/138/19

за позовом фізичної особи - підприємця Багмута Дмитра Степановича

до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області

про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Фізична особа - підприємець Багмут Дмитро Степанович (далі - позивач, ФОП Багмут Д. С.) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру) про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки площею 26,5699 га кадастровий номер :06:000:0242 від 01.12.2011, укладеного між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Багмутом Дмитром Степановичем, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за № 00780, строком на 7 (сім) років з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі; про визнання укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі Додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за № 00780 на умовах, запропонованих позивачем.

2. 05.04.2019 позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити Головному управлінню Держгеокадастру Полтавської області приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: :06:000:0449; :06:000:0459; :06:000:0454; :06:000:0456; :06:000:0455; :06:000:0452; 322481700:06:000:0451; :06:000:0460; :06:000:0453; 322481700:06:000:0461; :06:000:0450; :06:000:0458; 322481700:06:000:0457; :06:000:0462, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 та знаходяться на території Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

3. В обґрунтування заяви про забезпечення позову ФОП Багмут Д. С. зазначив, що він дізнався, що відповідно до даних державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 відсутні і відомості про неї більше не містяться в Державному земельному кадастрі, натомість на її місці з'явилося 14 новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами: :06:000:0449; :06:000:0459; :06:000:0454; :06:000:0456; :06:000:0455; :06:000:0452; 322481700:06:000:0451; :06:000:0460; :06:000:0453; 322481700:06:000:0461; :06:000:0450; :06:000:0458; 322481700:06:000:0457; :06:000:0462 (далі - 14 земельних ділянок).

Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вчинило дії щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 шляхом її поділу на 14 земельних ділянок.

Позивач посилається на те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 та видалення записів про неї з ДЗК внаслідок поділу унеможливить відновлення порушених прав щодо поновлення договору оренди землі та додатково втягує його в інший судовий процес щодо визнання незаконним скасування державної реєстрації земельної ділянки в порядку адміністративного судочинства. Також існують додаткові ризики передачі новосформованих ділянок в результаті поділу у власність або користування третім особам, що взагалі унеможливить відновлення порушених прав позивача, навіть у випадку задоволення позову у даній справі.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

4. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.04.2019, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2019, заяву про забезпечення позову ФОП Багмут Д. С. задоволено.

5. Заборонено ГУ Держгеокадастру Полтавської області приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: :06:000:0449; :06:000:0459; :06:000:0454; :06:000:0456; :06:000:0455; :06:000:0452; 322481700:06:000:0451; :06:000:0460; :06:000:0453; 322481700:06:000:0461; :06:000:0450; :06:000:0458; 322481700:06:000:0457; :06:000:0462, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 та знаходяться на території Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

6. Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, місцевий господарський суд врахував, що ГУ Держгеокадастру Полтавської області , як розпорядник спірної земельної ділянки, в силу приписів статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), не позбавлений права та можливості, незважаючи на наявність судового спору, приймати рішення та здійснювати дії, спрямовані на передання у власність чи надання у користування спірної земельної ділянки.

Разом із цим, місцевий господарський суд дійшов висновку, що у випадку припинення існування спірної земельної ділянки, як об'єкта цивільних прав, або у випадку передачі земельної ділянки у власність чи користування третім особам, позивач буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до судів різних юрисдикцій, а тому невжиття заходів забезпечення позову не забезпечить реального захисту прав позивача на оренду спірної земельної ділянки.

7. Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду зазначивши, що зважаючи на наявність у відповідача - ГУ Держгеокадастру Полтавської області, в силу приписів статті 122 ЗК України, повноважень щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність чи надання у користування, в разі невжиття запропонованих позивачем в заяві про забезпечення позову заходів існує реальна загроза поділу спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 та подальшої передачі новосформованих ділянок у власність або в користування третім особам, що унеможливить реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. ГУ Держгеокадастру Полтавської області подало касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

9. У касаційні скарзі ГУ Держгеокадастру Полтавської області зазначає, що оскаржувані рішення судів обмежують права відповідача, як розпорядника новостворених 14 земельних ділянок, в силу приписів статті 122 ЗК України, приймати рішення та здійснювати дії, спрямовані на передання у власність та надання в користування новосформовані земельні ділянки.

10. Скаржник посилається на те, що забезпечення позову щодо майна, що відноситься до предмета спору має відповідати встановленому практикою господарських судів принципу щодо розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову. Захід забезпечення позову має бути застосовано безпосередньо до майна спору.

11. Заявник зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, місцевим господарським судом не застосовано норми матеріального права, зокрема статті 14 Конституції України, статей 319, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини першої статті 90 ЗК України, відповідно до яких ГУ Держгеокадастру Полтавської області, як орган виконавчої влади, має право розпоряджатись земельними ділянками державної власності, зокрема відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину та інше. При цьому, скаржник зазначає, що місцевим господарським судом неправильно застосовано статтю 33 Закону України «Про оренду землі».

Позиція інших учасників справи, викладена у відзивах на касаційну скаргу

12. ФОП Багмут Д. С. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ГУ Держгеокадастру Полтавської області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.04.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 у справі № 917/138/19 у повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

13. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

15. У відповідності до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

16. Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

17. За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

18. У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

19. Отже, з урахуванням вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

20. Пунктом 2 частини першої статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії.

21. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

22. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

23. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

24. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

25. 21.01.2019 ФОП Багмут Д. С. звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди.

26. 05.04.2019 позивач подав заяву про забезпечення позову, яка аргументована тим, що 26.02.2019 в інтересах позивача на адресу ГУ Держгеокадастру Полтавської області направлено адвокатський запит з метою отримання інформації щодо дій, які вчиняються ГУ Держгеокадастру стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242.

27. У відповіді на адвокатський запит ГУ Держгеокадастру листом від 07.03.2019 (отриманий позивачем 01.04.2019) повідомило, що будь-яких рішень стосовно вказаної земельної ділянки не приймалося та жодних дій не вчинилося, зокрема, рішення про поділ земельної ділянки Головним управлінням не приймалося.

28. Разом із цим, як вказує позивач, через 2 дні після отримання листа - 02.04.2019 він дізнався, що відповідно до даних державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 відсутні і відомості про неї більше не містяться в Державному земельному кадастрі, натомість на її місці з'явилося 14 новосформованих земельних ділянок.

29. Тобто після звернення позивача із даним позовом до суду, Головне управління Держгеокадастру Полтавської області прийняло рішення про поділ спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 на 14 земельних ділянок. При цьому, у касаційній скарзі скаржник підтверджує той факт, що ГУ Держгеокадастру Полтавської області вчинило дії щодо скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки із кадастровим номером :06:000:0242 шляхом її поділу на 14 новостворених земельних ділянок.

30. Оскільки ФОП Багмут Д. С. звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі їх задоволення не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18).

31. Суди попередніх інстанцій установили, що ГУ Держгеокадастру Полтавської області, незважаючи на наявність спору в суді з приводу земельної ділянки, якою користується позивач та якою він має намір користуватися у подальшому - вчинило дії щодо скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки шляхом її поділу на 14 земельних ділянок.

32. З огляду на обставини здійсненого відповідачем поділу спірної земельної ділянки на 14 окремих частин, вжиті заходи забезпечення позову спрямовані передусім на запобігання подальшому порушенню прав позивача та забезпечення можливості реального судового захисту.

33. Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо того, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) 14 земельними ділянками сільськогосподарського призначення, у випадку ухвалення рішення на користь позивача, не забезпечить реального захисту прав останнього на оренду земельної ділянки.

34. Крім того, суди вірно зазначили, що заходи забезпечення позову, застосовані оскаржуваною ухвалою, є розумними, обґрунтованими та адекватними, спрямованими на реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

35. При аналізі доводів скаржника щодо змісту оскаржуваних рішень Верховний Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні «Трофимчук проти України» зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03).

36. Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, а касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

37. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

38. Звертаючись із касаційною скаргою, ГУ Держгеокадастру Полтавської області не спростувало висновків попередніх судових інстанцій про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у справі № 917/138/19 та не довело порушення судами норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

39. За таких обставин, касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру Полтавської області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.04.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 - без змін.

Розподіл судових витрат

40. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.04.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 у справі № 917/138/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил