ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2019м. ДніпроСправа № 904/1735/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Іванова Т.М.;

від відповідача: Чередник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" (м. Дніпро)

до Фізичної особи - підприємця Коршикової Надії Володимирівни (м. Дніпро)

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 423 900 грн. 00 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Коршикової Надії Володимирівни (далі - відповідач) безпідставно набутих грошових коштів у загальній сумі 423 900 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" платіжними дорученнями № 124 від 19.09.2018 на суму 138 000 грн. 00 коп., № 190 від 08.01.2019 на суму 165 000 грн. 00 коп., № 205 від 01.02.2019 на суму 7 400 грн. 00 коп., № 206 від 08.02.2019 на суму 25 000 грн. 00 коп., № 208 від 13.02.2019 на суму 70 000 грн. 00 коп., № 212 від 15.02.2019 на суму 15 000 грн. 00 коп., №214 від 20.02.2019 на суму 3 500 грн. 00 коп. було помилково перераховано на користь Фізичної особи - підприємця Коршикової Надії Володимирівни грошові кошти у загальному розмірі 423 900 грн. 00 коп. Позивач вказує про те, що договору, на який є посилання у платіжних дорученнях, між сторонами не укладалось, будь-які інші договірні зобов`язання між сторонами також відсутні, що свідчить про безпідставність перерахування спірних грошових коштів. Крім того, на вимогу щодо повернення помилково перерахованої суми грошових коштів Фізична особа - підприємець Коршикова Надія Володимирівна відповіді не надала, грошові кошти не повернула, що і стало причиною звернення із позовом до суду.

Ухвалою суду від 02.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 30.05.2019.

Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" було подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. № 19025/19 від 25.04.2019), в якій останнє просило суд накласти арешт на кошти, які обліковуються (знаходяться) на банківському рахунку № НОМЕР_1 Фізичної особи - підприємця Коршикової Надії Володимирівни в АТ "УкрСиббанк", в розмірі суми позовних вимог та судових витрат.

Ухвалою суду від 02.05.2019 було відмовлено позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду № 23871/19 від 30.05.2019), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на те, що про судове засідання він дізнався лише 29.05.2019 з сайту "Судова влада", а також на неможливість самостійно представляти свої інтереси в суді.

У судове засідання 30.05.2019 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане судове засідання не з`явився, але судом враховано наявність клопотання про відкладення розгляду справи, проти задоволення якого не заперечував представник позивача.

З огляду на неявку представника відповідача у підготовче засідання та невиконання останнім вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 02.05.2019, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника позивача, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання відповідача та відкладення підготовчого засідання на іншу дату.

Так, ухвалою суду від 30.05.2019 підготовче засідання було відкладено на 20.06.2019.

Від позивача надійшла заява про фактичну поштову адресу позивача (вх.суду №25127/19 від 06.09.2019), в якій він просив суд направляти всю поштову кореспонденцію для позивача на адресу: 49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду № 27267/19 від 20.06.2019), в якому він просив суд витребувати у Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" належно засвідчену копію договору № 3/01/19 від 02.01.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" та Фізичною особою-підприємцем Коршиковою Надією Володимирівною, а також рахунок № 18/09-17/1 від 17.09.2018, на підставі яких ТОВ "Бюро інвентаризації нерухомості" перерахувало на банківський рахунок ФОП Коршикової Н.В. грошові кошти за наданні юридичні послуги з питань оподаткування та земельного законодавства.

У судове засідання 20.06.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у вказаному судовому засіданні просив суд задовольнити його клопотання про витребування доказів з підстав, що у ньому наведені.

Представник позивача у судовому засіданні 20.06.2019 заперечував проти задоволення вказаного клопотання відповідача.

Ухвалою суду від 20.06.2019 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Коршиковій Надії Володимирівні у задоволенні усного клопотання про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів; відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.06.2019 також заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, з метою надання додаткового часу для самостійного звернення до банку для отримання відповідних документів, а також підготовку з урахуванням отриманих доказів відзиву на позовну заяву.

З огляду на неможливість виконання завдання підготовчого провадження та вчинення всіх процесуальних дій, передбачених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 20.06.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.06.2019.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду № 27819/19 від 24.06.2019), у якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- 02.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" в особі директора Богуцької Олени Петрівни, що діє на підставі статуту, в подальшому "замовник" та Фізичною особою-підприємцем Коршиковою Надією Володимирівною, в подальшому "виконавець", що діє на підставі виписки, було укладено договір на надання послуг № 3/01/19. Відтак, доводи позивача про відсутність укладеного між відповідачем та позивачем договору № 3/01/19 від 02.01.2019, на який йде посилання в платіжних дорученнях, спростовуються наявністю укладеного між сторонами договору, згідно з умовами якого позивач і здійснював оплату наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Таким чином, шість разів перераховані позивачем на рахунок відповідача грошові кошти у загальному розмірі 285 900 грн. 00 коп. (08.01.2019 - 165 000 гри. 00 коп., 01.02.2019 - 7 400 грн. 00 коп., 08.02.2019 - 25 000 грн. 00 коп., 13.02.2019 - 70 000 грн. 00 коп., 15.02.2019 - 15 000 грн. 00 коп. та 20.02.2019 - 3 500 грн. 00 коп.), із зазначенням у призначенні вказаних платежів - "оплата послуг згідно договору № 3/01/19 від 02.01.2019", свідчить про обізнаність та виконання позивачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих послуг;

- 19.09.2018 позивач перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 138 000 грн. 00 коп. та оплатив надані товариству юридичні послуги з питань оподаткування та земельного законодавства згідно з рахунком № 18/09-17/1 від 17.09.2018, що свідчить про те, що позивач отримував від відповідача зазначені послуги та починаючи з вересня 2018 року здійснював оплату наданих послуг, чим спростовуються посилання позивача на безпідставність набуття відповідачем спірних грошових коштів. Отже, грошові кошти в сумі 285 900 грн. 00 коп. були набуті відповідачем за наявності правової підстави, а саме укладеного між ним та позивачем договору № 3/01/19 від 02.01.2019, а тому їх не може бути витребувано на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставне збагачення. Крім того, грошові кошти у розмірі 138 000 грн. 00 коп. були перераховані позивачем та банківський рахунок відповідача згідно з рахунком № 18/09-17/1 від 17.09.2018 внаслідок надання відповідачем юридичних послуг позивачу з питань оподаткування та земельного законодавства.

- враховуючи системність та регулярність оплат, які здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості", а також те, що вказані оплати проводились товариством шість разів у період з 08.01.2019 по 20.02.2019, приймаючи до уваги обізнаність позивача щодо реквізитів ФОП Коршикової Н.В. та зазначення в платіжних дорученнях призначення платежу - "оплата послуг згідно договору № 3/01/19 від 02.01.2019", викладене свідчить про існування між сторонами договірних зобов`язань. Крім того, позивач, здійснивши оплату згідно з виставленим ФОП Коршиковою Н.В. рахунку №18/09-17/1 від 17.09.2018 на суму 138 000 гри. 00 коп. (із вказівкою позивачем у платіжному дорученні одержувача - ФОП Коршикова Н.В. та зазначенням у призначенні платежу "оплата за юридичні послуги з питань оподаткування та земельного законодавства"), підтвердив факт надання ФОП Коршиковою Н. В. послуг, вказаних у рахунку, що свідчить про фактичне існування між сторонами правовідносин, зокрема двосторонніх зобов`язань щодо надання ФОП Коршиковою Н.В. певних послуг, прийняття зазначених послуг позивачем та оплату їх вартості.

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.суду № 28260/19 від 26.06.2019), у якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що ніяких договорів між сторонами укладено не було, будь-яких послуг підприємство не отримувало, директор підприємства позивача ОСОБА_4 не підписувала ніяких договорів з ФОП Коршиковою Н .В. Позивач зауважив, що відповідач у відзиві посилається на укладення між сторонами договору № 3/01/19 від 02.01.2019, який було підписано директором підприємства позивача ОСОБА_4 та ФОП Коршиковою Н.В. про надання послуг, але копію вказаного договору відповідач не надав. З викладеного у відзиві на позовну заяву також вбачається відсутність у відповідача оригіналу вказаного договору. Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору № 3/01/19 від 02.01.2019, що підтверджує безпідставність перерахування коштів на рахунок відповідача. Щодо перерахування коштів на підставі рахунку № 18/09-17/1 від 17.09.2018 на суму 138 000 грн. 00 коп. позивач зазначив, що не заперечує факту перерахування коштів на рахунок відповідача, а навпаки, позивач наголошує на тому, що це були помилково та безпідставно перераховані кошти, у тому числі і за вказаним рахунком. При цьому, відповідач не повернув безпідставно отримані кошти ні самостійно, ні за вимогою позивача, яку було направлено на адресу останнього 12.04.2019 за № 12/04/19-04.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 28359/19 від 26.06.2019), в якому він просив суд приєднати до матеріалів справи податкову декларацію відповідача за І квартал 2019 року та квитанцію про прийняття ДФС вказаної податкової декларації; таблицю даних, складену на підставі банківської виписки відповідача за І квартал 2019 року; фото з електронного кабінету платника - відповідача за І квартал 2019 року; квитанцію про сплату податку за І квартал 2019 року; адвокатський запит від 25.06.2019 до банку.

У підготовче засідання 26.06.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

З огляду на неможливість виконання завдання підготовчого провадження та вчинення всіх процесуальних дій, передбачених частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи необхідність належної підготовки справи для розгляду по суті, ухвалою суду від 26.06.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів - до 31.07.2019 включно та відкладено підготовче засідання на 17.07.2019.

У підготовче засідання 17.07.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представником відповідача у судовому засіданні було подано клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи (вх. суду 31694/19 від 17.07.2019), в якому останній просив суд долучити до матеріалів справи копії наступних документів: рахунок № 18/09-17/1 від 17.09.2018 про надання консультаційних послуг з питань оподаткування та земельного законодавства на суму 138 000 грн. 00 коп.; податкову декларацію платника єдиного податку - Фізичної особи-підприємця Коршикової Н.В. за ІІІ квартал 2018 року, яка була подана нею 01.11.2018; квитанцію про сплату ФОП Коршиковою Н.В. єдиного податку з фізичних осіб за ІІ квартал 2018 року; платіжне доручення № 44 від 14.11.2018 про сплату ФОП Коршиковою Н.В. єдиного податку за ІІІ квартал 2018 року у розмірі 12 000 грн. 00 коп.; таблицю розрахунків ФОП Коршикової Н.В. з бюджетом та сплату нею суми податку за ставкою 5 % від загальної суми доходу за звітній (податковий) період за 2018 рік; таблицю даних, яка складена на підставі банківської виписки ФОП Коршикової Н.В. за III квартал 2018 року стосовно перерахованих на її банківський рахунок грошових коштів від ТОВ "Бюро інвентаризації нерухомості"; відповідь ПАТ "Банк Восток" на адвокатський запит від 04.07.2019; письмову консультацію ФОП Коршикової Н.В . по таким питанням "Директор підприємства - найманий працівник. Як правильно повинні бути оформлені трудові відносини з таким директором? Чи можливо уникнути витрат на оплату праці і не виплачувати заробітну плату директора? Які наслідки за ненарахування заробітної плати директору", яка була надана ТОВ "Бюро інвентаризації нерухомості"; письмову консультацію ФОП Коршикової Н.В. на тему "Інвентаризація нерухомого майна"; письмову консультацію ФОП Коршикової Н.В. на тему "Роз`яснення щодо подання податкової звітності з податку на прибуток за 2018 рік".

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 31695/19 від 17.07.2019), в якому він просив суд зупинити провадження у справі до розгляду Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська кримінальної справи № 199/4275/19 та набрання законної сили судовим рішенням за результатами її розгляду, посилаючись на те, що з 27.05.2019 в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених частиною 5 статтею 191, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 200, частиною 2 статті 200 Кримінального кодексу України. Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті "Судової влади України", в рамках вищезазначеної справи № 199/4275/19, призначено підготовче судове засідання, яке попередній раз відбулося 03.07.2019. Зі змісту ухвал суду, постановлених в рамках вищезазначеного кримінального провадження № 0000298 від 28.02.2019, воно наразі перебуває на стадії судового розгляду. Так, у період часу з 01.01.2012 по 28.02.2019 ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера, будучи службовою особою, не ставлячи до відома щодо своїх протиправних дій директора підприємств, використовуючи банківські картки та паролі від них до банківських рахунків підприємств, періодично знімала грошові кошти з банківських рахунків підприємств (в тому числі і підприємства-позивача), тобто незаконно привласнила їх та розпоряджалась ними на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинила матеріальний збиток вищевказаним підприємствам в особливо великих розмірах. За даним фактом відомості внесені до ЄРДР за № 0000298 від 28.02.2019 за частиною 5 статті 191 Кримінального кодексу України. Відповідач наголошує, що в рамках даної справи позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на банківській рахунок ФОП Коршикової Н.В. , на який ним нібито безпідставно було перераховано грошові кошти у розмірі 423 900 грн. 00 коп., а саме на банківській рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ "Укрсиббанк". Проте, з такими висновками відповідач не погоджується, оскільки відповідно до змісту ухвал слідчих суддів Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, постановлених по справі №199/1697/19, в рамках кримінального провадження № 0000298 від 28.02.2019, призначено декілька судово-економічних експертиз, де на вирішення експертів поставлено питання, зокрема, "Чи підтверджується документально та в якому обсязі отримання грошових коштів на рахунок підприємства ТОВ "Бюро інвентаризації нерухомості" за період часу з 01.01.2018 по 01.03.2019?". Відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що вказані грошові кошти, які були перераховані на банківський рахунок ФОП Коршикової Н.В. , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, на які наразі накладено арешт, до розгляду судом обвинувального акту у відношенні ОСОБА_6 . Крім того, обставини стосовно документального підтвердження перерахування грошових коштів підприємством ТОВ "Бюро інвентаризації нерухомості" на адресу ФОП Коршикової Н . В. , за період часу з 01.01.2018 по 01.03.2019, наразі досліджуються в рамках призначеної судом судово-економічної експертизи, результат якої невідомий.

Судом враховано, що у судовому засіданні 17.07.2019 представником відповідача була долучена велика кількість доказів, а також подане клопотання про зупинення провадження у справі, які завчасно не були надіслані ні позивачу ні суду, отже позивач був позбавлений можливості підготувати свої пояснення з приводу долучених доказів та поданого клопотання.

Враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи, оскільки суд позбавлений можливості вирішити питання, передбачені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України. Отже, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, ухвалою суду від 17.07.2019 підготовче засідання було відкладено на 24.07.2019.

Від позивача надійшли заперечення проти заяви відповідача про зупинення провадження у справі (вх. суду № 32535/19 від 23.07.2019), у яких він просив суд відмовити у задоволенні вказаної заяви ФОП Коршикової про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що підставою відкриття кримінального провадження № 0000298 від 28.02.2019, яке перебуває на стадії судового провадження Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/4275/19, є обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 4 стаття 185, частиною 1 статті 200, частиною 2 статті 200 Кримінального кодексу України. Крім того, представник позивача посилався на необґрунтованість заяви відповідача, оскільки суб`єкти вказаних справ та їх предмет є різними, сама по собі взаємопов`язаність цих двох справ не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду та прийняття рішення у даній справі; наявні у матеріалах даної справи докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про приєднання письмових доказів до матеріалів справи (вх. суду № 32544/19 від 23.07.2019), у яких він просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та зазначав наступне: надана копія рахунку не є належним доказом існування господарських відносин між сторонами, а тому позивач вважає за необхідне просити суд витребувати у відповідача для огляду оригінал договору № 18/09-17/1 від 17.09.2018, на який є посилання як у рахунку № 18/09-17/1 від 17.09.2018, так і у платіжному дорученні № 124 від 19.09.2018. Стосовно відповіді ПАТ "Банк Восток" від 04.07.2019 № 04/6469 на запит відповідача, в якому банком повідомляється, що банку не надавалися зазначені в запиті договори, а саме: договір №3/01/19 від 02.01.2019, укладений між позивачем та відповідачем, позивач зазначив, що вказана відповідь підтверджує відсутність договору № 3/01/19 від 02.01.2019, укладеного між ТОВ "Бюро інвентаризації нерухомості" та ФОП Коршикової Н. В. На думку позивача подані відповідачем документи не відповідають критеріям належності, допустимості та достатності доказів, не підтверджують наявність між позивачем та відповідачем договірних відносин та не спростовують доводи позивача про безпідставність отримання відповідачем грошових коштів.

У судове засідання 24.07.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 24.07.2019 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Коршиковій Надії Володимирівні у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні 24.07.2019 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження, ухвалою суду від 24.07.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.08.2019.

У судове засідання 01.08.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства.

Так, у судовому засіданні 01.08.2019 було оголошено перерву до 28.08.2019.

У судове засідання 28.08.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 28.08.2019 виклав зміст позовних вимог, навів доводи в їх обґрунтування; надав пояснення з приводу обставин, викладених у всіх заявах по суті справи, поданих у підготовчому провадженні.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.08.2019 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву; також представником відповідача було надано пояснення з приводу обставин, викладених у всіх заявах по суті справи, поданих у підготовчому провадженні.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 28.08.2019 наголошено на тому, що ними долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

В період з 19.09.2018 по 20.02.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" (далі - позивач) шляхом безготівкового перерахування було сплачено на банківські рахунки Фізичної особи - підприємця Коршикової Надії Володимирівни загальну суму грошових коштів у розмірі 423 900 грн. 00 коп., а саме:

- платіжним дорученням № 124 від 19.09.2018 на суму 138 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу - "оплата за юридичні послуги з питань оподаткування та земельного законодавства згідно рахунку № 18/09-17/1 від 17.09.2018. Без ПДВ" (а.с.10 у томі 1);

- платіжним дорученням № 190 від 08.01.2019 на суму 165 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу - "оплата послуг згідно договору № 3/01/19 від 02.01.2019. Без ПДВ" (а.с.11 у томі 1);

- платіжним дорученням № 205 від 01.02.2019 на суму 7 400 грн. 00 коп. з призначенням платежу - "оплата послуг згідно договору № 3/01/19 від 02.01.2019. Без ПДВ" (а.с.12 у томі 1);

- платіжним дорученням № 206 від 08.02.2019 на суму 25 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу - "оплата послуг згідно договору № 3/01/19 від 02.01.2019. Без ПДВ" (а.с.13 у томі 1);

- платіжним дорученням № 208 від 13.02.2019 на суму 70 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу - "оплата послуг згідно договору № 3/01/19 від 02.01.2019. Без ПДВ" (а.с.14 у томі 1);

- платіжним дорученням № 212 від 15.02.2019 на суму 15 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу - "оплата послуг згідно договору № 3/01/19 від 02.01.2019. Без ПДВ" (а.с.15 у томі 1);

- платіжним дорученням № 214 від 20.02.2019 на суму 3 500 грн.00 коп. з призначенням платежу - "оплата послуг згідно договору № 3/01/19 від 02.01.2019. Без ПДВ" (а.с.16 у томі 1).

Як вказує позивач у позовній заяві, договорів, на які є посилання у платіжних дорученнях, між сторонами не укладалось, будь-які інші договірні зобов`язання між сторонами також відсутні, що на думку позивача свідчить про безпідставність перерахування спірних грошових коштів.

У зв`язку з вказаними обставинами, позивач листом № 12/04/19-04 від 12.04.2019 звертався до відповідача з вимогою протягом 5 банківських днів з дати отримання листа повернути помилково перераховані кошти в сумі 423 900 грн. 00 коп. (а.с.17 у томі 1).

Однак, вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

В свою чергу, відповідач зазначає, що 02.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі статуту, в подальшому "замовник" та Фізичною особою-підприємцем Коршиковою Надією Володимирівною, в подальшому "виконавець", що діє на підставі виписки, було укладено договір на надання послуг № 3/01/19 (який вказаний позивачем у призначенні платежів на загальну суму 285 900 грн. 00 коп.), що, на думку відповідача, свідчить про наявність правової підстави для перерахування частини спірних грошових коштів в сумі 285 900 грн. 00 коп. Також, відповідачем до матеріалів справи було долучено копію рахунку № 18/09-17/1 від 17.09.2018 на суму 138 000 грн. 00 коп., що, на думку відповідача, свідчить про наявність правової підстави і для перерахування частини спірних грошових коштів в сумі 138 000 грн. 00 коп.

Вказані обставини і стали причиною звернення позивача із даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно із частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У даному випадку, відповідач посилається на наявність укладеного сторонами договору про надання послуг № 3/01/19 від 02.01.2019 та фактичне надання послуг приватним підприємцем з питань оподаткування та земельного законодавства, в оплату яких було виставлено рахунок № 18/09-17/1 від 17.09.2019, копію якого було долучено відповідачем до матеріалів справи (а.с.126 у томі 1). Окремо відповідач відзначає системний характер оплат, обізнаність позивача про банківські реквізити відповідача та посилання на договір у призначенні платежів.

З цього приводу суд зазначає слідуюче.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею статті 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У платіжному дорученні № 124 від 19.09.2018 на суму 138 000 грн. 00 коп. було вказано призначення платежу - "оплата за юридичні послуги з питань оподаткування та земельного законодавства згідно рахунку № 18/09-17/1 від 17.09.2018. Без ПДВ" (а.с.10 у томі 1).

При цьому, відповідачем було долучено до матеріалів справи рахунок № 18/09-17/1 від 17.09.2018 на суму 138 000 грн. 00 коп. (а.с.126 у томі 1).

Однак, суд не може визнати вказаний рахунок належним доказом наявності договірних правовідносин між сторонами в цій частині, оскільки в самому рахунку № 18/09-17/1 від 17.09.2018 вказано, що він виставляється в оплату консультаційних послуг з питань оподаткування та земельного законодавства згідно договору № 18/09-17/1 від 17.09.2018.

Суд відзначає, що суду не було надано ні вказаного договору № 18/09-17/1 від 17.09.2018, ні доказів його наявності.

З приводу договору № 3/01/19 від 02.01.2019, на який є посилання в призначеннях платежів на загальну суму 285 900 грн. 00 коп., та який також не було надано відповідачем, суд також зазначає, що ні вказаного договору, ні доказів його наявності суду надано не було.

Більше того, з листа-відповіді Публічного акціонерного товариства "Банк Восток" №04/6469 від 04.07.2019 на адвокатський запит представника Фізичної особи-підприємця Коршикової Надії Володимирівни № 6/19 від 25.06.2019 про надання належно засвідчених копії договорів, вбачається, що банку не надавались перелічені в запиті договори, у тому числі, договір № 3/01/19 від 02.01.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" та Фізичною особою-підприємцем Коршиковою Надією Володимирівною.

З цього приводу суд відзначає, що дослідження (огляд) господарським судом оригіналів договорів № 18/09-17/1 від 17.09.2018 та № 3/01/19 від 02.01.2019 є обов`язковою умовою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи про стягнення безпідставно отриманих коштів з посиланням на відсутність договірних відносин між сторонами.

Так, позивач наполягає на тому, що договори № 18/09-17/1 від 17.09.2018 та № 3/01/19 від 02.01.2019 взагалі не укладалися з Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості", та не можуть бути поданими до суду через їх відсутність.

Відповідач наполягає на факті укладення таких договорів, тому обов`язок доведення цього факту покладається на відповідача.

При цьому, суд констатує, що відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що договори про надання послуг № 18/09-17/1 від 17.09.2018 та № 3/01/19 від 02.01.2019 не укладалися.

В той же час, згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11, частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Судом враховано, що договір про надання послуг може бути укладено у спрощений спосіб (без оформлення його єдиним документом), що передбачено частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до норм якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Так, посилаючись на наявність договірних відносин між сторонами з приводу надання послуг, відповідач долучив до матеріалів справи тексти письмових консультацій, які, як він стверджує, були надані відповідачем позивачу на виконання укладених договорів (а.с. 140-172 у томі 1).

Також, на підтвердження своєї правової позиції щодо існування договірних правовідносин між сторонами, відповідачем було долучено до матеріалів справи документи щодо податкової звітності (а.с.99-108 у томі 1).

З приводу вказаних обставин суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Таким чином, належним, достатнім та достовірним доказом вчинення господарської операції (надання послуг) є первинний документ, яким може бути, наприклад, акт приймання-передачі наданих послуг тощо; роздруківки з текстами письмових консультацій та податкові документи визнаються судом неналежними доказами наявності між сторонами договірних правовідносин.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходив також із наступного.

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Як було зазначено вище, протягом всього часу розгляду справи судом, до матеріалів справи не було долучено ні оригіналу ні копії договорів № 18/09-17/1 від 17.09.2018 та № 3/01/19 від 02.01.2019, а також не було надано належних, достатніх та достовірних доказів існування договірних відносин між сторонами.

Долучені відповідачем до матеріалів справи вказані вище докази не є належними та допустимими доказами надання послуг відповідачем позивачу за договорами про надання послуг № 18/09-17/1 від 17.09.2018 та № 3/01/19 від 02.01.2019, оскільки з їх змісту не вбачається факт надання послуг, в який проміжок часу, ким та кому вони були адресовані, за якою адресою надавалися і т.ін.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд виходить із слідуючого.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відтак, конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували підстави отримання грошових коштів від позивача в розмірі 423 900 грн. 00 коп.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене суд визнає встановленою відсутність між сторонами будь-яких господарських правовідносин, на підставі яких у позивача існує обов`язок з перерахування відповідачу грошових коштів у загальному розмірі 423 900 грн. 00 коп., отже оспорювана сума безпідставно отримана відповідачем у розумінні статті 1212 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази укладення та підписання сторонами договору у письмовій формі; сторони не надали також докази погодження істотних умов договору листами, факсограмами, телеграмами, чи іншими документами; відсутні первинні документи, що підтверджують фактичне надання послуг.

Отже, відповідач є особою, яка набула майно - грошові кошти без достатньої правової підстави у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України. Таким чином, Фізична особа - підприємець Коршикова Надія Володимирівна зобов`язана повернути позивачу безпідставно отримані кошти у сумі 423 900 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 6 358 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 4, 13, 14, 20, 41, 42, 73-74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" до Фізичної особи - підприємця Коршикової Надії Володимирівни про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 423 900 грн. 00 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Коршикової Надії Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації нерухомості" (49000, м. Дніпро, вулиця Глинки ТК "Новий Центр", будинок 1, поверх 3, офіс 304; ідентифікаційний код 35447830) 423 900 грн. 00 коп. безпідставно набутих грошових коштів, 6 358 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.08.2019.

Суддя Ю.В. Фещенко