СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2019 р. Справа № 922/1016/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мартюхіна Н.О. Здоровко Л.М. , Лакіза В.В. Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків (вх. №2025 Х/2)
на рішення Господарського суду Харківської області
від04.06.2019 (повний текст складено 10.06.2019)
у справі№ 922/1016/19 (суддя Лаврова Л.С.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", м. Київ
до відповідача проТовариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків стягнення коштів В С Т А Н О В И В:
У квітні 2019 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (надалі - ПрАТ "СК "Уніка") звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (надалі - ТДВ "МСК") про стягнення 37251,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування "Пряме врегулювання" №030202/4640/0000210 від 30.11.2017 перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована у відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6262633 (страхова сума по майну 100000,00 грн., франшиза 0 грн.) та на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України просив стягнути з відповідача страхове відшкодування на суму 37251,03 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.06.2019 у справі №922/1016/19 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 37251,03 грн. та судовий збір 1921,00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, до Східного апеляційного господарського суду звернувся відповідач - ТДВ "МСК" з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 04.06.2019 у справі №922/1016/19 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків місцевого суду, обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів, скаржник зазначає наступне:

- судом першої інстанції не було досліджено та враховано, що відповідач 17.12.2018 дійсно одержав заву про виплату страхового відшкодування, проте до неї не було додано жодного з додатків, визначеного самою ж заявою, про що представником відповідача був складений відповідний акт про відсутність документів в поштовому відправленні; разом з тим, позивачем до матеріалів справи не було додано доказів направлення останнім на адресу відповідача вказаних додатків до зави від 13.12.2018;

- на думку відповідача, визначений вимогами ст. 36 Закону України "Про страхування" строк на прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за наслідком настання дорожньо-транспортної пригоди, зумовленої порушенням водієм забезпеченого за вказаним полісом транспортного засобу, а саме: автомобілем Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , Правил дорожнього руху України, як і строк здійснення відповідної виплати не настав;

- оскільки на момент звернення позивача до суду строк виконання відповідачем грошового зобов`язання не настав внаслідок недотримання ПрАТ "СК "Уніка" визначеного чинним законодавством України порядку реалізації своїх прав у спірних правовідносинах, а відтак, підстави вважати наявним порушене право позивача щодо отримання спірної суми страхового відшкодування відсутні;

- звернення позивача із даним позовом до суду є передчасним, оскільки матеріали справи не містять доказів настання обставин, з якими чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, надає можливість для висновку про існування порушених прав позивача, що не позбавляє його можливості звернутись до відповідача у визначеному Законом порядку щодо виплати спірного страхового відшкодування і у випадку не здійснення ним такої виплати у визначені строки або повідомлення про прийняття рішення щодо відмови у її виплаті, повторно звернутись із позовом до суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019 для розгляду апеляційної скарги визначено наступний склад суду: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ "МСК" на рішення Господарського суду Харківської області від 04.06.2019 у справі №922/1016/19; встановлено позивачу строк для подання відзиву з доказами його надсилання апелянту в порядку ст. 263 ГПК України до 18.07.2019; розгляд апеляційної скарги вирішено розпочати з 19.07.2019 без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 23.07.2019 від ПрАТ "СК "Уніка", позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими. Узагальнено мотивує свою позицію з посиланням на наступні обставини:

- з моменту отримання ТДВ "МСК" заяви і по день отримання позовної заяви, відповідач в порушення вимог Закону України "Про страхування" добровільно не відшкодував шкоду та не прийняв рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодуванні;

- відповідач не обґрунтував та не довів тих обставин, внаслідок невиконання позивачем яких саме обов`язків призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, Зокрема, враховуючи, що відповідачем було отримано заяву, яка містила відомості про дату і місце скоєння ДТП, його учасників, номери транспортних засобів, номер полісу відповідача, номер договору добровільного страхування ТДВ "МСК", розмір виплаченого позивачем відшкодування, реквізити для перерахування коштів, номери зв`язку з виконавцем;

- Закон надавав право відповідачу, якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, він не зміг оцінити її загальний розмір, то - виплатити страхове відшкодування у розмірі шкоди, оціненої відповідачем самостійно;

- за твердженням ПрАТ "СК "Уніка", у відповідача підстав для невизнання майнових вимог позивача, так і підстав для відмови, визначених ст.ст. 32, 37 Закону України "Про страхування", не було, тому суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Як вже зазначалось вище, вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи ч. 10 ст. 270 ГПК України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

30.11.2017 року між ПрАТ "СК "Уніка" та ОСОБА_3 був укладений Договір добровільного страхування "Пряме врегулювання" №030202/4640/0000210 (надалі - Договір страхування), предметом якого є страхування транспортного засобу "Хонда", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

05.10.2018 в місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "Ауді", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 16.11.2018 у справі №760/26623/18, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України.

За Звітом про оцінку КТС № 01-31/10 від 31.10.2018, складеного ФОП Куліш О.В. , розмір відновлювального ремонту склав 86205,15 грн. (без урахування ПДВ), а матеріального збитку - 37251,03 грн. (без урахування ПДВ).

Пунктом 1.2.2. Договору страхування передбачено франшизу у розмірі 0% від страхової суми. Таким чином, виплачене страхове відшкодування складає 37251,03 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було затверджено страховий акт № 00274904 від 16.11.2018 та зроблено розрахунок суми страхового відшкодування, згідно яких розмір такого відшкодування становить 37251,03 грн. (а.с. 12). 16.11.2018 у зв`язку з настанням страхового випадку позивачем затверджено наказ № 00274904 від 16.11.2018 про виплату гр. ОСОБА_3 страхового відшкодування згідно розрахунку суми збитку у розмірі 37251,03 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок Страхувальника. Документи, що надійшли з цього приводу до ПрАТ "СК "Уніка" і підтверджують факт настання страхової події та суми збитку приєднані до справи (а.с. 11).

Позивач на підставі страхового акта № 00274904 від 16.11.2018 здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 37251,03 грн. на рахунок ОСОБА_3 в ПАТ КБ "Приватбанк", що підтверджується платіжним дорученням № 054457 від 19.11.2018 (а.с. 35).

При цьому, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Audi A4 реєстраційний номер НОМЕР_1 (винуватця в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди) на момент скоєння вищезазначеної ДТП, була застрахована у ТДВ "Міжнародна страхова компанія" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/6262633 (страхова сума по майну 100000,00 грн., франшиза 0 грн,), згідно Розширеної Довідки УПП та Централізованої бази МТСБУ (а.с. 39).

Із заявою про відшкодування витрат в порядку суброгації та на умовах ст. 35 Закону, позивач звернувся до відповідача 13.12.2018 (вих. №9445), яку було отримано відповідачем 17.12.2018. Однак, як зазначав позивач, до цього часу відповідач добровільно не відшкодував шкоду.

Позивач, звертаючись до господарського суду з даним позовом зазначив, що посилався на вимоги ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", вказавши на те, що отримав право вимоги у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, оплаченого потерпілій особі.

Відповідач, погодившись із наданим позивачем висновком про оцінку КТЗ №01-31/10 від 31.10.2018, проти позову заперечує, зазначає про неотримання від позивача документів передбачених п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про страхування" (договору страхування, страховий акт, платіжне доручення про сплату відшкодування тощо), які були зазначені додатком у заяві на виплату страхового відшкодування, про що представниками ТДВ "МСК" був складений відповідний акт про відсутність документів в поштовому відправленні від 17.12.2018, а 03.02.2019 відповідачем на адресу позивача був направлений лист (запит) з пропозицією додатково надати всі додатки, визначені претензією. За твердженням відповідача, відсутність зазначених документів позбавила ТДВ "МСК" можливості прийняти відповідне рішення щодо виплати відшкодування або відмови у його задоволенні, тому без надання відповідачу відповідних документів, останній не мав можливості прийняти рішення відносно заяви позивача про виплату відшкодування, з урахуванням чого, відповідачем наголошено про те, що позивач передчасно звернувся з даним позовом до суду, оскільки його права та охоронювані законом інтереси з боку відповідача порушені не були.

Як вже зазначалось, Господарським судом Харківської області 04.06.2019 ухвалено рішенням у справі №922/1016/19, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позов, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач, виплативши страхове відшкодування страхувальнику, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат (відповідно до полісу АМ/6262633 ТДВ "МСК" застрахувало цивільно-правову відповідальність особи, що користуються транспортним засобом Audi A4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого вчинив ДТП), а тому дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 37251,03 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування", яка кореспондується зі ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Отже, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується, з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) в порядку, який визначено ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Згідно змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів ст. 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ взятих на себе зобов`язань виключно за умови виконання встановлених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вимог, в т.ч. щодо подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання відповідної заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях вказаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто, підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданої внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу шкоди на підставі договору добровільного майнового страхування.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17

Отже, з сукупного аналізу наведених вище норм та враховуючи розподіл обов`язку доказування між сторонами, встановлений ст. 77 ГПК України, саме відповідач, як особа, яка не здійснила позивачу виплату страхового відшкодування, і повинна довести обґрунтованість таких дій або причини відмови в їх виконанні, а саме, що зі сторони позивача мало місце не тільки невиконання ним встановлених Законом обов`язків, а і що саме це невиконання призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Однак, відповідач не обґрунтував та не довів, невиконання позивачем яких саме обов`язків призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, зокрема, враховуючи, що відповідачем було отримано заяву, яка містила відомості про дату і місце скоєння ДТП, його учасників, номери транспортних засобів, номер полісу відповідача, номер договору добровільного страхування відповідача; розмір виплаченого позивачем відшкодування, реквізити для перерахування коштів, номери зв`язку з виконавцем.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що п. 35.2 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає перелік документів, які повинні бути додані до заяви, разом з цим саме по собі недодання якогось з документів до заяви не має бути наслідком для уникнення від здійснення відшкодування або автоматичної відмови у страховій виплаті. Відповідач має довести, що таке ненадання, але за наявності всіх вказаних у заяві відомостей, призвело до неможливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, а також довести, що не міг витребувати у осіб, які мали у своєму розпорядженні відповідні документи та відомості.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази у розумінні ст.ст. 76 - 77 ГПК України, якими підтверджується неможливість відповідача встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Самі лише посилання відповідача на відсутність у заяві про виплату страхового відшкодування додатків, за наявності безперешкодної можливості самостійно з`ясувати такі обставини події, є формальною підставою для відмови від здійснення страхового відшкодування.

У взаємозв`язку з викладеним висновком, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернутись до правової позиції Великої Палати Верхового Суду, викладеної в постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к, в які зазначено наступне: … Таким чином, у зазначеній нормі (ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

За таких обставин посилання апелянта на те, що відсутність додатків до заяви позивача про виплату страхового відшкодування є достатньою підставою для відмови у прийнятті рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими та відхиляються з вищенаведених мотивів.

Також, як встановлено, наявний в матеріалах справи лист ТДВ "МСК" (вих. 27 від 03.01.2019) (а.с.48), адресований ПрАТ "СК "Уніка", який, за твердженням апелянта, містить вимогу про надання необхідних документів, не може бути оцінений судом як доказ на підтвердження обставин вчинення відповідачем всіх належних та можливих дій для отримання вищесказаних відомостей та переліку документів, які повинні бути додані до заяви, оскільки сам лише фіскальний чек про відправлення даного листа (а.с. 48 - на звороті) не підтверджує ані вміст відправленої кореспонденції, ані зміст листа та реквізити самого документу, який було вкладено у лист.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Закон надає право відповідачу, якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, він не зміг оцінити її загальний розмір, то - виплатити страхове відшкодування у розмірі шкоди, оціненої відповідачем самостійно (ст. 36.2 Закону).

Разом з цим, відповідач вказаних дій не вчинив, натомість проігнорував вимогу позивача, а обґрунтованість такої бездіяльності перед судом не доведено.

Відповідачем не було надано суду доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП, і також відповідач не спростував розраховану позивачем суму страхового відшкодування, а навпаки визнав її, про що зазначив у відзиві на позов.

Що стосується аргументів заявника апеляційної скарги відносно недотримання ПрАТ "СК "Уніка" визначеного чинним законодавством України порядку реалізації своїх прав у спірних правовідносинах, з огляду на що право позивача щодо отримання спірної суми страхового відшкодування не порушені і підстави для задоволення позову відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Так, статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що:

- для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

- до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

є) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а" - "ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

З матеріалів справи слідує, що позивач 13.12.2018 подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.37-38), яку останній отримав - 17.12.2018.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з приписами п. 36.2 ст. 36 Закону:

- Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати);

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення;

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Отже, відповідач був зобов`язаний не пізніше, ніж через 90 днів після отримання від позивача заяви про виплату страхового відшкодування (17.12.2018), тобто в строк до 18.03.2018, прийняти рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування та в строк до 18.03.2018 включно направити позивачу відповідне письмове повідомлення. Однак, в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем зазначених дій.

Позивач, звернувся до суду першої інстанції 05.04.2019, посилаючись на те, що відповідач, після спливу визначених ст. 35 Закону 90 днів, протиправно ухиляється від прийняти рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування.

З урахуванням встановленого факту ухилення відповідача від прийняти рішення про виплату або про відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 90 днів з дня отримання повідомлення про виплату страхового відшкодування, колегія суддів зазначає про недотримання відповідачем вимог ст. 35 Закону, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вбачає наявність порушених прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 04.06.2019 у справі №922/1016/19 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на рішення Господарського суду Харківської області від 04.06.2019 у справі №922/1016/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 04.06.2019 у справі №922/1016/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Суддя: Л.М. Здоровко

Суддя: В.В. Лакіза