РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019Справа № 910/3400/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Діпробудмашина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Броварський меблевий комбінат".

про стягнення 1 417 653, 83 грн.

Представники:

від позивача: Голомозий Є.В.;

від відповідача: Борисенко Д.В.;

від третьої особи: не з`явився;

вільний слухач: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Діпробудмашина" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" (далі - відповідач) про стягнення коштів у розмірі 1 417 653, 83 грн. завданих внаслідок неправомірних дій відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 в частині звільнення орендованого нежитлового приміщення загальною площею 1 733, 00 кв.м. на 5 поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 та повернення його позивачу після припинення дії договору, Приватному акціонерному товариству "Діпробудмашина" завдано збитки у розмірі 1 417 653, 83 грн., які понесені позивачем внаслідок сплати штрафних санкцій за договором № 1ДБМ0180036 оренди нежитлового приміщення від 14.08.2018 на користь Приватного акціонерного товариства "Броварський меблевий комбінат" - нового орендаря вищевказаного нежитлового приміщення, у зв`язку з простроченням позивачем виконання зобов`язання з передачі об`єкта в оренду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.04.2019. Зокрема, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Броварський меблевий комбінат".

12.04.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що договір оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 діє до 09.09.2019, у зв`язку з чим відповідач вважає безпідставними твердження позивача щодо завдання йому збитків невиконанням відповідачем зобов`язань в частині звільнення орендованого нежитлового приміщення. Крім того, відповідач зазначає, що одностороння відмова позивача від договору, шляхом надсилання повідомлення, не свідчить про припинення дії договору, оскільки відмова від правочину вчиняється в такій самій формі в якій було вчинено правочин.

16.04.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Приватного акціонерного товариства "Броварський меблевий комбінат" надійшли письмові пояснення, в яких третя особа зазначає, що об`єкт оренди не був своєчасно переданий новому орендарю відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № 1ДБМ0180036 від 14.08.2018, у зв`язку з чим позивачу були нараховані штрафні санкції.

У судовому засіданні 18.04.2019 оголошено перерву до 23.05.2019

23.04.2019 позивач через відділ автоматизованого документообігу суду подав відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що законодавством передбачено дві форми правочину: усну та письмову, при цьому у випадках коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд в межах чинного законодавства, що і здійснено позивачем. Крім того, позивач повідомляє що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/1380/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" до Приватного акціонерного товариства "Діпробудмашина" про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від договору оренди від 10.07.2014, проте рішенням суду від 15.04.2019 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

22.05.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому відповідач просить суд продовжити строк підготовчого провадження, не розглядати справу без участі представника відповідача та відкласти розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/3400/19 призначено на 20.06.2019.

19.06.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав додаткові пояснення, в яких зазначає, що позивачем не доведено причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача та завданими збитками.

20.06.2018 позивач через відділ автоматизованого документообігу суду подав пояснення щодо понесених судових витрат, в яких зазначає, що сукупний розмір витрат на професійну правничу допомогу станом на 19.06.2019 становить 60 849, 75 грн.

У судовому засіданні 20.06.2019 оголошено перерву до 01.08.2019.

29.07.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що норми чинного законодавства не обмежують суб`єктів господарювання, що мають спільних кінцевих бенефіціаріних власників у праві встановлювати штрафні санкції у договорах між ними.

У судовому засіданні 01.08.2019 оголошено перерву до 15.08.2019.

01.08.2019 відповідач через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання, в якому просить суд зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 21 607, 22 грн.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник третьої особи був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників третьої особи не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.08.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.07.2014 між Публічним акціонерним товариством «Діпробудмашина», яке перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Діпробудмашина» (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Груп», яке перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Майнінг» (далі - орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення, умовами якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 3 465, 00 кв. м (далі - предмет договору або об`єкт) на четвертому та п`ятому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), загальною площею 23 306 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15. План об`єкта оренди наведений у додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору об`єкт оренди може використовуватися орендарем для розміщення офісу. Цільове призначення використання об`єкта оренди протягом строку дії цього договору може бути змінене за письмовим узгодженням сторін.

Згідно з п.1.5 договору об`єкт оренди передається орендарю не пізніше 10.07.2014 по акту приймання-передачі (далі Акт №1).

За умовами п.1.8 договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі об`єкту оренди та діє до 09.09.2019.

Відповідно до п.2.1.1 п. 2.1. договору орендодавець зобов`язаний передати орендарю об`єкт оренди на умовах та в строки, передбачені договором, в орендне користування.

Пунктом 2.2.7 договору сторони погодили, що орендодавець має право на дострокове припинення договору у випадках, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.3.1 договору орендар зобов`язаний виконувати зобов`язання, передбачені цим договором, належним чином (в строк та в повному обсязі).

Згідно з п.2.3.14 договору, орендар зобов`язаний при припиненні цього договору повернути орендарю об`єкт оренди у відповідності з умовами цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах та в строки обумовлені цим договором.

Пунктом 9.1 договору визначено, що орендар передає орендодавцю об`єкт оренди в день закінчення строку оренди або дострокового припинення цього договору. Передача об`єкта оренди оформлюється Актом приймання-передачі (далі - Акт№2), який складається в двох примірниках та підписується сторонами (їх уповноваженими представниками).

За умовами п.10.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повернення об`єкта оренди по Акту №2 та повного розрахунку між сторонами згідно з умовами цього договору.

Строк оренди починається з моменту прийняття орендарем об`єкта оренди за актом №1 і закінчується 09.09.2019 (п.10.2 Договору).

Відповідно до п.10.5 договору, дія цього договору може бути припинена в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця за умови попередження (шляхом направлення на адресу орендаря письмового повідомлення листом) орендодавцем орендаря, у письмовій формі, за 180 (сто вісімдесят) календарних днів до дати припинення.

Вказаний Договір оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 посвідчений 10.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О. та зареєстрований в реєстрі за №1194.

Відповідно до Акту приймання-передачі №1 від 10.07.2014 Публічне акціонерне товариство «Діпробудмашина» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Груп» прийняло в оренду нежитлові приміщення загальною площею 3465,00 кв. м на 4 (четвертому) та 5 (п`ятому) поверсі будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15, літ. «Б».

Додатком № 2 до договору оренди від 10.07.2014, сторони погодили розмір плати за оренду, порядок розрахунків.

На виконання умов договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014, орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення загальною площею 3465,00 кв.м. на 4 та 5 поверсі будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, літ. «Б», що підтверджується актом № 1 приймання-передачі від 10.07.2014.

В подальшому, відповідно до договорів про внесення змін від 25.03.2015 та від 02.03.2016 до договору оренди нерухомого майна, посвідченого 10.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Басенко К.О., за реєстровим №1194, сторонами було погоджено внести зміни в деякі пункти Договору оренди.

Так, зокрема, відповідно до договору про внесення змін від 02.03.2016 сторони дійшли згоди, у зв`язку із зменшенням площі об`єкту оренди з огляду на повернення з оренди четвертого поверху, внести зміни в п.1.1 Договору та викласти його у новій редакції: « 1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 1733,00 кв. м, іменоване далі за текстом «Предмет Договору або Об`єкт» на п`ятому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), загальною площею 23306 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15».

Відповідно до Акту приймання-передачі (повернення приміщень) від 31.12.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Діпробудмашина» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Груп» (орендар), орендар повернув, а орендодавець прийняв приміщення загальною площею 1732,00 кв. м на четвертому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ.Б), загальною площею 23306,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15.

Листом №58 від 19.06.2018 Приватне акціонерне товариство «Діпробудмашина» звернулось до відповідача, в якому повідомило, що на підставі п. 10.5 договору оренди від 10.07.2014, укладеного між сторонами, у зв`язку з неодноразовим порушенням відповідачем графіку платежів, позивач заявив про дострокове припинення договору оренди нежитлового приміщення - 16.12.2018, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 19.06.2018.

Тож, як зазначає позивач, розраховуючи на добросовісність поведінки відповідача та належне виконання останнім умов договору від 10.07.2014, зокрема п. 10.5. договору, позивач 14.08.2018 уклав з Приватним акціонерним товариством "Броварський меблевий комбінат" (далі - орендар) договір оренди нежитлового приміщення № 1ДБМ0180036, умовами якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплачуване користування (оренду) нежитлове офісне приміщення загальною площею 1 733, 00 кв.м. (далі - об`єкт оренди) на 5 (п`ятому) поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15. План об`єкта оренди наведений у додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 1.2. договору № 1ДБМ0180036, об`єкт оренди може використовуватися орендарем винятково для розміщення офісу. Цільове призначення використання об`єкта оренди протягом строку дії договору може бути змінене за письмовим узгодженням сторін.

Згідно п. 1.5. договору, об`єкт оренди передається орендарю 17.12.2018 по акту приймання-передачі.

За умовам п. 2.1.1 п.2.1. договору № 1ДБМ0180036, орендодавець зобов`язаний передати орендарю об`єкт оренди на умовах та в строки, передбачені договором, в орендне користування.

Орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах та в строки, обумовлені цим договором (п. 3.1. договору).

Пунктом 3.2. договору № 1ДБМ0180036 передбачено, що плата за оренду нараховується орендареві з дати підписання сторонами акта №1.

У відповідно до п. 3.3. договору № 1ДБМ0180036, якщо інше не передбачено цим договором, плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем.

За умовами п. 3.4. договору № 1ДБМ0180036, орендодавець виставляє орендареві рахунок на оплату плати за оренду, розрахованої відповідно до додатка № 2 до цього договору. Орендар зобов`язаний сплачувати плату за орендну не пізніше строку, зазначеного в цьому договорі, незалежно від факту одержання їм зазначених рахунків. При неотриманні орендарем зазначених рахунків, плата за оренду розраховується орендарем самостійно відповідно до додатка № 2 до цього договору.

Відповідно до п. 7.10 договору № 1ДБМ0180036, у випадку прострочення орендодавцем виконання зобов`язання по передачі об`єкта оренди орендарю, орендодавець сплачує орендарю штраф в наступних розмірах:

7.10.1. за період прострочення, що становить 10 календарних днів, орендодавець зобов`язаний сплатити орендарю штраф 100 % плати за оренду, визначеної в п. 1.2. додатку № 2 до договору;

7.10.2. за період прострочення, що становить 30 календарних днів, то орендодавець зобов`язаний сплатити орендарю штраф у розмірі 100 % плати за оренду, визначеної в п. 1.2. додатку № 2 до договору;

7.10.3. за період прострочення, що становить 60 календарних днів, то орендодавець зобов`язаний сплатити орендарю штраф у розмірі 100 % плати за оренду, визначеного в пункті 1.2. додатку № 2 до договору.

Додатком № 2 до договору оренди нежитлового приміщення № 1ДБМ0180036 від 14.08.2018 сторони договору погодили розмір плати за оренду та порядок розрахунків.

Як зазначає позивач, станом на 17.12.2018 відповідачем об`єкт оренди звільнено та передано позивачу за актом не було, що унеможливило його подальшу передачу новому орендарю (ПрАТ "Броварський меблевий комбінат"), внаслідок чого Приватне акціонерне товариство "Броварський меблевий комбінат" надіслало на адресу позивача претензію № 20/12/18 від 20.12.2018, в якому зазначило, що станом на 20.12.2018 ПрАТ "Діпробудмашина" так і не було передано у тимчасове оплачуване користування ПрАТ "Броварський меблевий комбінат" об`єкт оренди, у зв`язку з чим третя особа вимагала передати у тимчасове оплачуване користування нежитлове офісне приміщення загальною площею 1 733, 00 кв.м., на 5 поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15.

В свою чергу, листом від 24.12.2018 № 24-12/18 позивач надав відповідь на вищезазначений лист третьої особи, в якому повідомив, що станом на 24.12.2018 нежитлове офісне приміщення загальною площею 1 733, 00 кв.м., на 5 поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул.. Лейпцизька, 15 не звільнено попереднім орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг", а тому позивач не може передати його ПрАТ "Броварський меблевий комбінат".

27.12.2018 ПрАТ "Броварський меблевий комбінат" повторно надіслало на адресу позивача претензію № 27-12/18, в якій повідомило про нарахування штрафу у розмірі 1 417 653, 83 грн. відповідно до п. 7.10. договору № 1ДБМ0180036 від 14.08.2018, у зв`язку із чим вимагало передати у тимчасове оплачуване користування нежитлове офісне приміщення загальною площею 1 733, 00 кв.м., на 5 поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 та сплатити штраф за прострочення виконання зобов`язання по передачі об`єкту оренди відповідно до п. 7.10.1. договору за період прострочення, що становить 10 календарних днів у розмірі 1 417 653, 83 грн. без ПДВ на поточний рахунок ПрАТ "Броварський меблевий комбінат".

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було визнано розмір нарахованих штрафних санкцій та сплачено на рахунок ПрАТ "Броварський меблевий комбінат" штраф у розмірі 1 417 653, 83 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 846 від 06.03.2019.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 в частині звільнення орендованого нежитлового приміщення загальною площею 1 733, 00 кв.м. на 5 поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 та повернення його позивачу після припинення дії договору, Приватному акціонерному товариству "Діпробудмашина" завдано збитки у розмірі 1 417 653, 83 грн., які понесені позивачем внаслідок сплати штрафних санкцій за договором № 1ДБМ0180036 оренди нежитлового приміщення від 14.08.2018 на користь Приватного акціонерного товариства "Броварський меблевий комбінат" - нового орендаря вищевказаного нежитлового приміщення, у зв`язку з простроченням позивачем виконання зобов`язання з передачі об`єкта в оренду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом вище, на виконання умов договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014, Приватним акціонерним товариством «Діпробудмашина» передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Майнінг» прийнято в оренду нежитлові приміщення загальною площею 3 465, 00 кв.м. на 4 та 5 поверсі будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, літ. «Б», що підтверджується актом № 1 приймання-передачі від 10.07.2014.

В подальшому, відповідно до договорів про внесення змін від 25.03.2015 та від 02.03.2016 до договору оренди нерухомого майна, посвідченого 10.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Басенко К.О., за реєстровим №1194, сторонами було погоджено внести зміни в деякі пункти Договору оренди.

Так, зокрема, відповідно до договору про внесення змін від 02.03.2016 сторони дійшли згоди, у зв`язку із зменшенням площі об`єкту оренди з огляду на повернення з оренди четвертого поверху, внести зміни в п.1.1 Договору та викласти його у новій редакції: « 1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 1733,00 кв. м, іменоване далі за текстом «Предмет Договору або Об`єкт» на п`ятому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), загальною площею 23306 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15».

Відповідно до Акту приймання-передачі (повернення приміщень) від 31.12.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Діпробудмашина» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Корум Груп» (орендар), орендар повернув, а орендодавець прийняв приміщення загальною площею 1732,00 кв. м на четвертому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ.Б), загальною площею 23306,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15.

Листом №58 від 19.06.2018 Приватне акціонерне товариство «Діпробудмашина» звернулось до відповідача, в якому повідомило, що на підставі п. 10.5 договору оренди від 10.07.2014, укладеного між сторонами, у зв`язку з неодноразовим порушенням відповідачем графіку платежів, позивач заявив про дострокове припинення договору оренди нежитлового приміщення - 16.12.2018, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 19.06.2018.

Тож, відповідач зобов`язаний був 16.12.2018 повернути об`єкт оренди за актом приймання- повернення приміщень, чого останнім не здійснено, у зв`язку з чим позивачу завдано збитки нараховані новим орендарем за прострочення виконання зобов`язання по передачі об`єкта оренди.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що повідомлення № 58 від 19.06.2018 є одностороннім правочином з боку позивача щодо відмови від договору оренди від 10.07.2014, який є нікчемним у зв`язку з недодержанням вимоги закону про нотаріальне посвідчення.

Крім того, відповідач вважає, що вчинивши односторонній правочин щодо відмови від договору оренди від 10.07.2014 і зазначивши у повідомленні № 58 від 19.06.2018 про необхідність повернення об`єкта оренди 16.12.2018, позивач тим самим фактично не визнає право відповідача на користування об`єктом оренди: офісним нежитловим приміщенням 1733,0 кв. м на п`ятому поверсі будівлі адміністративного будинку, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 на строк оренди - до 09.09.2019, як це передбачено умовами Договору оренди від 10.07.2014.

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Згідно п.10.5 договору від 10.07.2014, дія цього договору може бути припинена в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця за умови попередження (шляхом направлення на адресу орендаря письмового повідомлення листом) орендодавцем орендаря, у письмовій формі, за 180 (сто вісімдесят) календарних днів до дати припинення.

Частинами 1-3 ст.202 ЦК України передбачено що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Статтею 203 Цивільного кодексу України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно зі ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями ч.1 ст.209 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

За приписами ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.3 ст.214 Цивільного кодексу України відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

З наведених норм вбачається, що формами правочину можуть бути або усна, або письмова форми правочину, а отже відповідач помилково ототожнює нотаріальне посвідчення правочину з його формою та вважає, що нотаріально посвідчений правочин є окремою формою правочину.

Таким чином, суд зазначає, що формою вчинення нотаріально посвідченого правочину є письмова форма, при цьому законодавство не вимагає нотаріального посвідчення повідомлення про дострокове припинення договору оренди, укладеного з нотаріальним посвідченням.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №910/20142/17.

Щодо твердження відповідача про те, що вчинивши односторонній правочин щодо відмови від договору оренди від 10.07.2014 і зазначивши у повідомленні № 58 від 19.06.2018 про необхідність повернення об`єкта оренди 16.12.2018, позивач тим самим фактично не визнає право відповідача на користування об`єктом оренди на строк оренди - до 09.09.2019, як це передбачено п. 1.8 та 10.2 Договору оренди від 10.07.2014, суд відзначає наступне.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014, позивач є власником орендованого позивачем офісного нежитлового приміщення площею 1733,0 кв. м на п`ятому поверсі Будівлі адміністративного будинку їдальні (літ.Б), що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 1 Протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України п. 2 ч.1 ст.3, ст.321 Цивільного кодексу України визначено, що ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Аналогічну правову позицію наведено у п.1 Постанови №5 від 07.02.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав".

Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства та умови укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014, пунктом 10.5 якого передбачене одностороннє припинення дії договору за ініціативи орендодавця, суд зазначає, що у даному випадку звернення позивача (орендодавця) до відповідача (орендаря) з Листом №58 від 19.06.2018 щодо повідомлення про відмову від договору не є таким, що направлено на невизнання позивачем права відповідача на користування орендованим майном, а є реалізацією права позивача, як власника такого майна, на вільне розпорядження належним йому майном.

Крім того, суд зазначає, що норми чинного законодавства України не містять обмежень щодо укладення суб`єктами господарювання, що мають спільних кінцевих бенефіціарів договорів оренди, з визначенням в останніх умов про нарахування штрафу за несвоєчасне передання об`єкта оренди.

Тож, враховуючи що відповідний лист № 58 від 19.06.2018 про дострокове припинення договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 надісланий позивачем відповідно до п. 10.5. договору, відповідач зобов`язаний був 16.12.2018 повернути об`єкт оренди за актом приймання- повернення приміщень, чого останнім не здійснено.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно приписів статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) шкоди;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню (Постанова Вищого господарського суду України від 19 березня 2015 року у справі №910/19489/14).

Як встановлено судом вище, розраховуючи на добросовісність поведінки відповідача та належне виконання останнім умов договору від 10.07.2014, зокрема п. 10.5. договору, позивач 14.08.2018 уклав з Приватним акціонерним товариством "Броварський меблевий комбінат" (далі - орендар) договір оренди нежитлового приміщення № 1ДБМ0180036, умовами якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплачуване користування (оренду) нежитлове офісне приміщення загальною площею 1 733, 00 кв.м. (далі - об`єкт оренди) на 5 (п`ятому) поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15. План об`єкта оренди наведений у додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.5. договору, об`єкт оренди передається орендарю 17.12.2018 по акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 7.10 договору № 1ДБМ0180036, у випадку прострочення орендодавцем виконання зобов`язання по передачі об`єкта оренди орендарю, орендодавець сплачує орендарю штраф в наступних розмірах:

7.10.1. за період прострочення, що становить 10 календарних днів, орендодавець зобов`язаний сплатити орендарю штраф 100 % плати за оренду, визначеної в п. 1.2. додатку № 2 до договору;

7.10.2. за період прострочення, що становить 30 календарних днів, то орендодавець зобов`язаний сплатити орендарю штраф у розмірі 100 % плати за оренду, визначеної в п. 1.2. додатку № 2 до договору;

7.10.3. за період прострочення, що становить 60 календарних днів, то орендодавець зобов`язаний сплатити орендарю штраф у розмірі 100 % плати за оренду, визначеного в пункті 1.2. додатку № 2 до договору.

Додатком № 2 до договору оренди нежитлового приміщення № 1ДБМ0180036 від 14.08.2018 сторони договору погодили розмір плати за оренду та порядок розрахунків.

Відповідно до п. 1.2. додатку № 2 до договору № 1ДБМ0180036, плата за оренду об`єкта оренди за кожний місяць складається з двох частин: орендної плати та додаткової плати.

1.2.1. Орендна плата за кожний місяць визначається на момент виставлення рахунку за формулою: орендна плата = базова орендна ставка * Пл.*Індекс К, де:

Базова орендна ставка - становить 681, 14 грн., в тч. ПДВ 20 % за 1 м. кв. в місяць.

Пл . - загальна площа об`єкта оренди в м. кВ., прийнята орендарем за актом приймання-передачі, що складає 1 733, 00 кв.м.

Індекс К - співвідношення встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату складання рахунку на оплату орендної плати, до курсу гривні до долара США, який за погодженням сторін складає 27, 245640 грн., за умови, що значення зазначеного співвідношення є більше ніж одиниця (Індекс К не застосовується, якщо його значення менше одиниця).

* - означає математичний знак множення,

= - означає математичний знак рівняння.

1.2.2. Додатковою платою є вартість експлуатаційних витрат.

Згідно п. 3.4. договору № 1ДБМ0180036, орендодавець виставляє орендареві рахунок на оплату плати за оренду, розрахованої відповідно до додатка № 2 до цього договору. Орендар зобов`язаний сплачувати плату за орендну не пізніше строку, зазначеного в цьому договорі, незалежно від факту одержання їм зазначених рахунків. При неотриманні орендарем зазначених рахунків, плата за оренду розраховується орендарем самостійно відповідно до додатка № 2 до цього договору.

Тож, у зв`язку з простроченням позивачем виконання зобов`язання з передачі об`єкта в оренду, Приватним акціонерним товариством "Броварський меблевий комбінат" відповідно до п. 7.10 договору оренди нежитлового приміщення № 1ДБМ0180036 від 14.08.2018 нараховано позивачу штраф у розмірі 1 417 653, 83 грн., який сплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 846 від 06.03.2019.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд зазначає, що розмір понесених Приватним акціонерним товариством "Діпробудмашина" збитків становить суму 1 417 653, 69 грн., які останній поніс у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 в частині звільнення орендованого нежитлового приміщення загальною площею 1 733, 00 кв.м. на 5 поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 та повернення його позивачу у строк визначений в листі про дострокове припинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 відповідно до п. 10.5. договору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України протиправність дій відповідача, які виразились у неналежному виконанні свого зобов`язання з повернення об`єкту оренди з користування, порушення ним господарських та договірних зобов`язань, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та понесеними збитками кредитора, оскільки внаслідок таких дій відповідача позивачем був сплачений штраф у розмірі 100 % плати за оренду визначеного в додатку № 2 до договору оренди нежитлового приміщення № 1ДБМ0180036 від 14.08.2018 укладеного між позивачем та третьою особою, що склав 1 417 653, 83 грн.

При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду відсутності його вини між протиправною поведінкою та понесеними збитками кредитора, а також наявності обставин, які звільняють його від відповідальності відповідно до норм законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено склад цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, оскільки позивачем доведено причинно - наслідковий зв`язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками, а також належним чином обґрунтовано розмір заподіяних збитків.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Дніпробудмашина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" про стягнення збитків в розмірі 1 417 653, 83 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати, пов`язані із правовою допомогою.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2018 між Приватним акціонерним товариством "Діпробудмашина" та Адвокатським бюро "АДЕР Лігал" укладено договір про надання правової допомоги №09/12-2018, відповідно до якого виконавець надаватиме замовнику правову допомогу, а саме: захист прав та представництво інтересів замовника в господарських судах всіх інстанцій щодо вирішення будь-яких спорів, які стосуються договору оренди нежитлового приміщення б/н від 10.07.2014, укладеного між ПрАТ "Діпробудмашина" та ТОВ "Корум Груп", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1194, у тому числі: у справах №№ 910/14732/18, 910/14035/18, 910/10921/18, 910/16814/18 та у будь-якому іншому судовому процесі, який існує на дату підписання даного договору, або існуватиме у майбутньому з приводу виконання умов договору оренди нежитлового приміщення б/н від 10.07.2014, укладеного між ПрАТ "Діпробудмашина" та ТОВ "Корум Груп", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1194.

Відповідно до п.3.2 договору, винагорода виконавця за надання правової допомоги розраховується за погодинною ставкою у розмірі 3584,10 грн. (еквівалент 130 дол. США, курс НБУ 27,57 грн.) за годину, однак не може перевищувати гривневий еквівалент 5000 дол. США відповідно до офіційного курсу НБУ, встановленого на дату здійснення платежу.

Позивачем також додано до матеріалів справи акти надання послуг №21 від 28.02.2019 на суму 56 774, 73 грн., №26 від 30.04.2019 на суму 93 779, 89 грн., наведені послуги визначені у звіті про виконані роботи і надані послуги до договору № 09/12-2018 від 26.12.2018 за періоди з 01.04.2019 по 30.04.2019 та з 01.05.2019 по 29.05.2019 у справі №910/3400/19.

Із зазначених звітів вбачається, що Адвокатським бюро "АДЕР Лігал" надано позивачу наступні послуги пов`язані з розглядом даної справи, зокрема, підготовка заперечень на відповідь на відзив, участь представника у судових засіданнях; подання відповіді на відзив, підготовка та направлення доказів по справі № 910/3400/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено оплату послуг адвоката згідно договору про надання правової допомоги №09/12-2018 від 26.12.2018, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 866 від 13.03.2019 та № 1158 від 27.05.2019.

Перевіривши подані позивачем докази та здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення з відповідача суми на оплату послуг адвоката, враховуючи співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати позивача на оплату послуг адвоката в сумі 30 000, 00 грн., інші послуги, надані адвокатом суд не визначає такими, що пов`язані зі справою №910/3400/19, а тому, на думку суду, відсутні підстави для покладання понесених позивачем витрат на оплату цих послуг на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Діпробудмашина" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15, ідентифікаційний код - 37041854) на користь Приватного акціонерного товариства "Діпробудмашина" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15, ідентифікаційний код - 00241212) 1 417 653 (один мільйон чотириста сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн. 83 коп. - збитків, 21 264 (двадцять одну тисячу двісті шістдесят чотири) грн. 81 коп. - судового збору та 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 27.08.2019

Суддя С. О. Щербаков