Справа № 909/649/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.08.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства АОВВ "Ліга-люкс"

до відповідача: Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району

про стягнення вартості капітального ремонту в сумі 367 929 грн 19 к.

за участю:

від позивача: не з"явився

від відповідача: Микитюк А.І.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "АОВВ "Ліга-люкс" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської КЕЧ району про стягнення вартості капітального ремонту в сумі 367929,19грн.

20.08.19 відповідачем подано суду заяву вх.№16448/19 про закриття провадження у справі на підставі п.3ч.1ст.231 ГПК України. Зазначена заява мотивована тим, що справа, аналогічна даній, розглядалась в порядку цивільного судочинства, що підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.03.16 у справі №344/5037/14-ц. Копію вступної та резолютивної частини зазначеного рішення відповідачем долучено до заяви вх.№16448/19.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву про закриття провадження у справі, позивач проти такої заяви в судовому засіданні 20.08.19 заперечив.

Суд, розглянувши заяву відповідача про закриття провадження, констатує наступне.

Згідно ст.169, 170 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

За змістом ст.73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами( п.2ч.1ст.175 ГПК України).

Господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу(п.3ч.1ст.231 ГПК України).

Із поданої відповідачем копії вступної та резолютивної частини рішення Івано-Франківського міського суду від 18.03.16 у справі №344/5037/14-ц вбачається, що позивачем у даній справі є Приватне підприємство "АОВВ "Ліга-люкс", відповідачами - Івано-Франківська КЕЧ району та ОСОБА_2, предметом спору є вартість капітального ремонту, проте зі змісту зазначеного рішення не вбачається, який саме капітальний ремонт та на яку суму здійснено. При цьому, зазначеним рішенням відмовлено в задоволенні позову щодо відповідача - ОСОБА_2; щодо відповідача - Івано-Франківська КЕЧ району рішення не прийнято.

В контексті наведеного, відповідачем не підтверджено належними доказами та не доведено суду підстав для закриття провадження у справі, відтак заява вх.№ 16448/19 задоволенню не підлягає.

При цьому, суд виходить з того, що частиною 1 ст. 4 ГПК України гарантовано право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ГПК України).

Як вказують ч. 1-4 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Частини 1 ст. 6 Конвенції закріплює окремі елементи права на судовий захист, серед яких слід виділити: право на розгляд справи; справедливість судового розгляду; публічність розгляду справи та проголошення рішення; розумний строк розгляду справи;) розгляд справи судом, встановленим законом; незалежність і безсторонність суду.

Зокрема, право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права, є те що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Перепони в доступі до правосуддя можуть бути пов`язанні як з особливостями національного процесуального законодавства, так і визначені матеріальним правом обмеження. Для Європейського суду природа обмежень, перепон чи ускладнень у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З ст. 6 Конвенції випливає, що саме доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, проте сам термін "доступність" у тексті статті прямо не вживається. Вирішуючи у 1975 році справу "Голдер проти Великої Британії", Європейський суд, відзначив, що сама структура ст. 6 Конвенції була б безглуздою та неефективною, якби не охороняла право на те, що справа взагалі буде розглядатися. Таким чином закріпивши в ч. 1 ст. 6 Конвенції, правило, яке визначає невід`ємне право особи на доступ до суду. Разом з тим, вказуючи, що необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду є прямим порушенням права на доступ до суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову судом першої інстанції з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

У рішенні від 28.02.2008 у справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини вказав, що заявники мали можливість порушити провадження в національних судах, а також що суди в результаті ухвалили рішення, виходячи із суті їхніх позовів, незважаючи на початкову затримку, викликану питаннями щодо відповідної юрисдикції. Суд вже роз`яснив у своїй прецедентній практиці щодо України, що суперечливі приписи національних судів у визначенні юрисдикції у справі, якщо це призвело до неможливості розгляду зазначеної справи по суті, прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує суть права заявника на доступ до суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст.73, 74, 169, 170, 175, 231 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання вх.№16448/19 від 20.08.19 Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.08.19.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі Судова влада України, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі: http://court.gov.ua/fair/sud5010/

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/

Веб-адреса Господарського суду Івано-Франківської області: http://if.arbitr.gov.ua/sud5010/

e-mail суду: . Інформація за тел.: (0342) 55-94-88

Звернути увагу, що учасники справи можуть отримувати процесуальні документи в електронному вигляді. Для цього необхідно зареєструватись в системі, розміщеній на офіційному веб-порталі "Судова влада України" (https://e-court.mail.gov.ua/?_task=login&_action=plugin.registration_rules) та подати до суду заявку для отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Суддя Матуляк П. Я.