ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2019м. ДніпроСправа № 904/2565/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл", смт. Високий Харківського району Харківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солома", м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 44 824 грн. 79 коп. за договором на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.02.2019 № ТП-00079/С

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Саноіл" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 12.06.2019 № 12/06-1юр., в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солома" заборгованість у розмірі 44 824 грн. 79 коп., з яких: 40 144 грн. 79 коп. - основний борг, 3 513 грн. 04 коп. - пеня, 869 грн. 81 коп. - інфляційні втрати, 297 грн. 15 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.02.2019 № ТП-00079/С.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 24.06.2019 завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду від 24.06.2019 або конверт із вказаною ухвалою на адресу господарського суду не надходили.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підтвердження направлення відповідачу ухвали суду від 24.06.2019 до матеріалів справи долучені належним чином засвідчена копія реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Україні з повідомленням від 26.06.2019 № 331 та витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відповідно до якого станом на 29.06.2019 на сайті наявна інформація про вручення відправлення адресату особисто.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Саноіл" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солома" (замовник) укладено договір на внутрішні перевезення вантажу автомобільним транспортом № ТП-00079/С (далі - договір), відповідно до умов якого перевізник зобов`язується протягом усього строку дії цього договору за завданнями замовника у встановлені строки приймати і доставляти довірений йому замовником вантаж автомобільним транспортом до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу замовника, а замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані перевізником послуги (п. 1.1 договору).

Згідно із п. 2.1 договору перевізник здійснює перевезення вантажів на підставі письмової заявки, у якій сторони узгоджують всю необхідну для виконання умов цього договору інформацію, а саме: найменування замовника; найменування, характеристика, кількість вантажу; адреси, дата та час (години) завантаження і розвантаження вантажу; найменування та реквізити вантажоодержувача; вартість послуги.

3аявка на перевезення вантажів подається замовником не менше, ніж за одну добу до моменту подання автомобіля до пункту завантаження. У разі термінового перевезення вантажів за згодою сторін замовник подає, а перевізник приймає до виконання заявку в той самий день, але не менше, ніж за одну годину до моменту подання автомобіля до пункту завантаження. Перевізник протягом однієї години з моменту отримання заявки від замовника зобов`язується підтвердити прийняття заявки або надання відмови від її виконання. У разі направлення перевізником на адресу замовника підписаної уповноваженою особою перевізника отриманої заявки, така заявка вважається погодженою сторонами і прийнятою до виконання перевізником (п. 2.2 договору).

У п. 2.3 договору сторони домовилися, що передача заявок і інших документів за цим договором може здійснюватися за допомогою електронної пошти. Сторони для цього узгодили наступні реквізити:

Електронна пошта уповноваженого представника замовника:

Сторони узгодили, що при зміні електронної пошти представників cторін, останні можуть не оформляти такі зміни шляхом укладання відповідної угоди. Про зміну електронної пошти для узгодження заявок та зміну уповноваженої особи представника відповідна cторона повідомляє іншу письмово на фірмовому бланку за підписом керівника, при цьому підпис повинен бути засвідчений печаткою cторони.

Відповідно до п. 4.1 договору надання послуг по цьому договору фіксується двостороннім актом виконаних робіт (послуг), який складається у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, підписується уповноваженими представниками перевізника й замовника, засвідчується печатками сторін та повинен містити наступну інформацію: найменування замовника, найменування вантажу; дата і маршрут; вартість перевезення.

За умовами п. 4.2 договору загальна сума цього Договору складається із сум вартостей підписаних обома сторонами актів виконаних робіт (послуг).

Вартість послуг зазначається та узгоджується сторонами безпосередньо у заявці до початку перевезення вантажів (п. 4.3 договору).

Згідно із п. 4.4. договору послуги вважаються виконаними належним чином, якщо вантаж доставлено у відповідності до умов, узгоджених сторонами у відповідній заявці.

За змістом п. 4.5 договору надані послуги з перевезення підтверджуються товарно-транспортною накладною, актом виконаних робіт (послуг) і документами, що підтверджують передавання вантажу вантажоодержувачу з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу згідно чинного законодавства України.

У п. 4.6 договору сторони узгодили, що замовник оплачує послуги з перевезення на підставі виставленого перевізником рахунку-фактури протягом 7 (семи) банківських днів з моменту передавання вантажу вантажоодержувачу, але у будь-якому випадку не раніше надання перевізником усіх документів, згідно із п.4.5. цього договору і з урахуванням п. п. 5.3., 5.4.1. цього договору.

Підставою для виставлення рахунку-фактури є дані підписаного сторонами акту виконаних робіт (послуг), відмітки замовника у супровідних документах, а також акти, складені для підтвердження фактів, які можуть бути підставою для покладання на перевізника матеріальної відповідальності (п. 4.7 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами діє до 11.12.2020. Якщо за місяць до закінчення строку договору жодна із сторін не заявить про його закінчення, договір вважається продовженим ще на один календарний рік без зміни його умов.

Термін дії даного договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін, шляхом укладення додаткової угоди до даного договору. Закінчення терміну договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору (п. 9.2 договору).

На виконання умов договору 14.02.2019 сторонами погоджено та підписано заявку на перевезення вантажів автотранспортом, відповідно до якої позивач мав виконати два транспортні перевезення олії соняшникової за маршрутом: Дніпропетровська обл., м. Верхівцеве, вул. Нова 50-А - Одеська область, м. Южне, вул. Індустріальна, 6.

Умовами заявки визначено дату завантаження: 15.02.2019 та дату розвантаження: 17.02.2019, а також передбачено, що перевезення вантажу виконуються двома транспортними засобами, на наступних умовах:

- реєстраційний № машини/причепа НОМЕР_3/ НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , вага завантаження 21,74 тн, ставка 909,90 грн./тн, загальна сума 19 781,23 грн.;

- реєстраційний № машини/причепа НОМЕР_4/ НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , вага завантаження 22,40 тн, ставка 909,90 грн./тн, загальна сума 20 363,56 грн.

На виконання умов заявки, позивач належним чином здійснив перевезення вантажу, що підтверджується:

- двосторонніми актами здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.02.2019 № 1014, 1015 на суму 20 363 грн. 56 коп. та 19 781 грн. 23 коп. відповідно, які підписані та скріплені печатками сторін;

- товарно-транспортними накладними № 000001411 від 15.02.2019 та № 000001415 від 16.02.2019 із відміткою відповідальної особи вантажоодержувача про отримання вантажу.

На виконання п. 4.6 договору позивачем складено рахунки-фактури від 17.02.2019 № № СА00000105, СА000001014 на оплату послуг відповідачем.

Як зазначає позивач, скановані копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та відповідних рахунків-фактури до них, направлені відповідачу 25.02.2019 на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену в пункті 2.3. договору.

Крім того, оригінали актів здачі-приймання робіт (надання послуг) разом з іншими документами по відповідному перевезенню, в тому числі: рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними (ТТН), доставлено відповідачу кур`єрською службою у спосіб та за адресою, вказаними в електронному листі, надісланому 20.02.2019 з електронної пошти уповноваженого представника замовника: на електрону пошту працівника позивача - заступника генерального директора з перевезення наливних вантажів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в силу своїх посадових обов`язків безпосередньо співпрацював з відповідачем з питань укладення договору перевезення та подальшої організації і виконання перевезень вантажів відповідача.

В порушення умов договору відповідач за надані послуги у встановлений договором строк не розрахувався, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі40 144 грн. 79 коп.

За умовами п. 5.5 договору у разі порушення замовником строків оплати наданих перевізником послуг, крім випадків, передбачених п.п. 4.9., 4.10. та Розділом 6 цього договору, замовник зобов`язаний на вимогу перевізника сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Згідно із розрахунок позивача сума нарахованої пені за період з 11.03.2019 по 12.06.2019 становить 3 513 грн. 04 коп.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 869 грн. 81 коп. за період з березня по травень 2019 та 3% річних в сумі 297 грн. 15 коп. за період з 11.03.2019 по 12.06.2019.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором з додатками, копіями заявки на перевезення, актів здачі-приймання робіт (послуг), товарно-транспортних накладних, рахунків-фактур, електронним листуванням сторін, доказами вручення відповідачу документів кур`єрською службою, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору перевезення вантажу є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України).

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, строк виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати вартості послуг, наданих позивачем за спірною заявкою на загальну суму 40 144 грн. 79 коп., з урахуванням умов п. 2.3, п. 4.6 договору, є таким, що настав, оскільки матеріали справи містять належні докази направлення відповідачу електронною поштою документів, визначених п. 4.5 договору. Крім того, судом враховано, що вказані документи надіслано відповідачу кур`єрською доставкою на зазначену представником відповідача у електронному листуванні адресу, та вручено кур`єром 06.03.2019 та 16.03.2019.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені та 3% річних судом порушень умов спірного договору та чинного законодавства не встановлено.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних у загальній сумі 869 грн. 81 коп. суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Викладене узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанова від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18).

Так, господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, наданого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано вищевказаних вимог, оскільки до періодів нарахування включено місяць березень 2019, в якому мав бути здійснений розрахунок (за зобов`язаннями за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.02.2019 № 1014), у зв`язку із чим розрахунок інфляційних втрат, доданий до матеріалів справи, визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства і фактичним обставинам справи.

За розрахунком суду інфляційні втрати за загальний період з квітня по травень 2019 становлять 683 грн. 89 коп. та підлягають стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 40 144 грн. 79 коп. основного боргу, 297 грн. 15 коп. 3% річних, 3 513 грн. 04 коп. пені, 683 грн. 89 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солома" (51660, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхівцеве, вул. Нова, буд. 50-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл" (62459, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, територія автотурбази «Кемпінг»; 61002, м. Харків, вул.. Алчевських, буд. 25-Б, ) 40 144 грн. 79 коп. (сорок тисяч сто сорок чотири грн. 79 коп.) основного боргу, 3 513 грн. 04 коп. (три тисячі п`ятсот тринадцять грн. 04 коп.) пені, 297 грн. 15 коп. (двісті дев`яносто сім грн. 15 коп.) 3% річних, 683 грн. 89 коп. (шістсот вісімдесят три грн. 89 коп.) інфляційних втрат, 1 913 грн. 03 коп. (одну тисячу дев`ятсот тринадцять грн. 03 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 16.08.2019

Суддя І.А. Рудь