ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 Справа № 917/624/19

м. Полтава

За позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053, в особі філії "УГВ-Сервіс", вул. Грабчака, 4А, м. Полтава, 36021; фактичне місцезнаходження філії: вул. Р.Кириченко, 11А, м. Полтава, 36039

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз", вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631

про стягнення 1828260,00 грн.,

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії "УГВ-Сервіс" (далі - позивач/ АТ "Укргазвидобування") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" (далі - відповідач/ ТОВ "ТД АвтоКраз") 1828260,00 грн., в тому числі 1320410,00 грн. пені та 507850,00 грн. штрафу. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № УГВС 132/12-18 від 11.04.2018.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.05.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 12.06.2019.

12.06.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання у справі на 18.07.2019.

Ухвалою від 18.07.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.08.2019.

В судове засідання 07.08.2019 сторони чи їх представники не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв'язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

11.06.2019 від відповідача надійшло клопотання про зменшення стягуваної суми штрафних санкцій на 90 %.

Позивач у відповіді на клопотання відповідача заперечує проти зменшення розміру штрафних санкцій, посилаючись на необґрунтованість такого клопотання.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018 між позивачем (покупець за договором) та відповідачем (постачальник за договором) укладено договір поставки (закупівля товару за власні кошти) № УГВС132/12-18 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи).

У відповідності до п. 1.1. Договору відповідач зобов'язався поставити позивачу товар, зазначений в специфікації/-ях (далі - Товар), що додається/ються до Договору і є його невід'ємною/- ими частиною/-ами, а позивач - прийняти і оплатити такий Товар.

Найменування/ асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Товару вказується у специфікації/-ях п. 1.2. Договору).

Також 11.04.2018 між сторонами було укладено Специфікацію № 1 на поставку крана автомобільного КС-65719 на шасі автомобіля КрАЗ-6511Н4-500 у кількості 1 шт. загальною вартістю 7 255 000,00 грн. У вказаній специфікації сторони погодили строк поставки - 140 календарних днів з моменту підписання Договору.

Умови поставки товару: DDP - склад покупця: Україна, Полтавська область, Машівський район, с. Базилівщина, вул. Миру 1, склад Філії "УГВ-Сервыс" (п. 4 Специфікації).

Позивач зазначає, що зазначений автокран планувалось використовувати в господарській діяльності філії «УГВ-Сервіс» AT «Укргазвидобування» під час проведення передислокації бурового обладнання та під час проведення капітального ремонту нафтогазових свердловин.

Відповідач повинен був поставити визначений Специфікацією № 1 товар не пізніше 29.08.2018, проте ні в погоджений строк, ні на даний момент товар позивачу не поставлено.

Факт прострочення поставки автокрану підтверджується листом ТОВ «Торговий дім «АвтоКрАЗ» № 581/06 від 19.03.2019, адресованим на адресу філії «УГВ-Сервіс» (копія листа - в матеріалах справи.

За твердженям позивача прострочення поставки автокрану призвело до того, що філія «УГВ-Сервіс» була вимушена здійснити залучення підрядників з метою отримання послуг автокрановою технікою і сплатили за ці послуги з вересня 2018 року по березень 2019 року 7965043 грн. Таким чином прострочення виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань з поставки автокрану спричинило позивачу збитки, і з метою хоча б часткового зменшення цих збитків позивач вимушений поставити питання про стягнення штрафних санкцій з відповідача.

Згідно п. 7.10 Договору сторони погодили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов‘язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного Договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

На підставі вказаного пункту Договору позивач нарахував відповідачу1320410,00 грн. пені за період прострочення зобов'язання з 30.08.2018 по 27.02.2019 та штраф у розмірі 7% від вартості товару в сумі 507850,00 грн.

З приводу сплати штрафних санкцій за прострочення поставки автокрану позивач пред'явив відповідачу претензію № 08-5766 від 18.10.2018 (копія претензії - в матеріалах справи. Проте претензія залишилась без задоволення.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 1320410,00 грн. пені та 507850,00 грн. штрафу.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав. Натомість заявив клопотання про зменшення стягуваної суми штрафних санкцій на 90 %.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що:

- розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій є значно перебільшеним;

- відповідач перебуває у досить скрутному становищі, адже має ряд непогашеної та непосильної заборгованості перед Державною службою України з надзвичайних ситуацій, ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», AT «Укргазвидобування», своєчасна не сплата якої призвела до накладення державною виконавчою службою арешту на кошти ТОВ «ТД АвтоКрАЗ».;

- відповідач є офіційним дилером ПрАТ «АвтоКрАЗ», який є єдиним виробником великовантажної техніки в Україні; основною метою діяльності та джерелом прибутку відповідача є реалізація транспортних засобів марки «КрАЗ» на території держави;

- автомобілі за даним Договором були реалізовані ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» на підставі Договору комісії, що укладено між ПрАТ «АвтоКрАЗ» та ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», кінцевим вантажоодержувачем за яким є AT «Укргазвидобування» Філія «УГВ-Сервіс»; відповідно до умов договору комісії комісійна винагорода комісіонера (ТОВ «ТД АвтоКрАЗ») складає лише 2000,00 грн. за кожний реалізований автомобіль, тож, нарахування штрафних санкцій у розмірі виставленому позивачем є не співрозмірним отриманій вигоді ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» від реалізації Товару;

- згідно інформації наданої заводом-виробником ПрАТ «АвтоКрАЗ» у вигляді калькуляції автомобілі були виготовлені зі збитком для підприємства;

- відповідно до даних Балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», станом на 31 грудня 2018 року, не покритий збиток підприємства виріс з 5 759 000,00 грн. до 8 943 000,00 грн., що у підсумку на 3 184 000 грн.00 коп. більше від суми яка була на початок звітного періоду;

- у підприємства фактично відсутній власний капітал, ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» позбавлено реальної можливості його накопичити через величезні борги, які суттєво унеможливлюють нормальне функціонування підприємства, що в свою чергу призводить до неможливості покрити та виплатити всі існуючи та пред’явлені зобов’язання в такому значному обсязі;

- сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, а доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущення такого порушення, як і будь-яких посилань на можливість їх завдання, не надано;

- ТОВ «АвтоКрАЗ» неодноразово направляло на адресу позивача листи з проханням продовжити строк поставки шляхом укладання додаткової угоди; крім того, 15.03.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № УГВС 132/12-18 від 11.04.2018 року щодо зміни назви Товару.

Позивач у відповіді на клопотання заперечує проти зменшення суми штрафних санкцій.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що згідно умов Договору відповідач повинен був поставити товар позивачу вартістю 7 255 000,00 грн. у вказаний у специфікації строк - 140 календарних днів з моменту підписання Договору 11.04.2018, тобто по 29.08.2018 включно.

Відповідач товар не поставив, чим порушив умови Договору.

Згідно п. 7.10 Договору сторони погодили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов‘язань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного Договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

На підставі вказаного пункту Договору позивач нарахував відповідачу 1320410,00 грн. пені за період прострочення зобов'язання з 30.08.2018 по 27.02.2019 та штраф у розмірі 7% від вартості товару в сумі 507850,00 грн.

Оскільки невиконання постачальником взятих на себе зобов‘язань з поставки товару триває понад тридцять днів, позивач правомірно нарахував відповідачу пеню та штраф відповідно до п. 7.10 Договору.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені та штрафу та встановив їхню правильність.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 % суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Суд зазначає, що враховуючи вказані норми господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Таким чином, норми ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України і ч. 3 ст. 551 ЦК України не носять імперативний характер.

Отже, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги те, що відповідач, укладаючи договір усвідомлював та погодив всі істотні умови договору, в тому числі строки поставки та штрафні санкції, додаткових угод (змін в специфікацію) щодо змін строків поставки не укладалось, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому судом також враховано те, що товар по Договору відповідачем так і не поставлено. Щодо наданої відповідачем копії балансу на 31.12.2018 суд зазначає, що вказаний баланс не є підтвердженням майнового стану боржника на момент винесення рішення.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" (вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631; ) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053; ) в особі філії "УГВ-Сервіс" (вул. Грабчака, 4А, м. Полтава, 36021; фактичне місцезнаходження філії: вул. Р.Кириченко, 11А, м. Полтава, 36039; код ЄДРПОУ філії 40444 грн. 00 коп. пені, 507850 грн. 00 коп. штрафу, 27423 грн. 90 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.08.2019.

Суддя О.С. Семчук