ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2019 року м. Дніпро Справа № 904/1647/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р.

( суддя Назаренко Н.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 20.06.2019 р.) у справі

за позовом Державного підприємства "Готель "Козацький"

Міністерства оборони України,

м. Київ

до Фізичної особи-підприємця

Грабовської Ганни Володимирівни,

м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 115 415,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Готель "Козацький" Міністерства оборони України звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни про стягнення заборгованості у розмірі 115 415,66 грн. передплати щодо поставки товару за усною домовленістю.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р. позов задоволено частково - стягнуто з Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни на користь Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України суму основного боргу у розмірі 99 980,00 грн., 1 404,22 грн. інфляційних втрат, 534,14 грн. - 3 % річних, 1 696,35 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог про стягнення пені у розмірі 6 498,70 грн., 6 998,60 грн. штрафу - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Грабовська Ганна Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення,

та направити до розгляду в суд першої інстанції, оскільки вважає його прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник зазначає, що ним не був поданий відзив на позов в зв`язку з тим що його не було повідомлено належним чином і він дізнався за декілька днів до засідання. Клопотання про відкладення розгляду справи та надання самого позова, подане Відповідачем - було судом частково прийнято, без надання позовної заяви, що в свою чергу позбавило права на подачу відзива. Про розгляд справи 19.06.2019 р., Відповідача не було належним чином проінформовано, Відповідач дізнався 23.06.2019 р., отримавши повістку, в зв`язку з чим справа розглянута без його участі, це унеможливило подачу доказів та пояснень.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І.М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.07.201 9р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р. у справі № 904/1647/19 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання доказів сплати судового збору у розмірі 2 881,50 грн. та доказів надсилання Позивачу (Державному підприємству "Готель "Козацький" Міністерства оборони України ) копії скарги і доданих до неї документів, які у Позивача відсутні, листом з описом вкладення.

Недоліки апеляційної скарги скаржником усунуто, а саме: надано суду докази сплати судового збору у розмірі 2 881,50 грн. та докази надсилання Позивачу копії скарги і доданих до неї документів, які у Позивача відсутні, листом з описом вкладення.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Подобєда І. М., за розпорядженням керівника апарату суду від 05.08.2019 р. відповідно до п. 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи № 904/1647/19 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів дійшла висновку, що перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 р., колегією суддів у складі головуючого судді - Кощеєва І.М. (доповідач), суддів - Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р. залишити без змін.

В обгрунтування своїх заперечень Позивач посилається на те, що судове рішення було прийнято Господарським судом Дніпропетровської області у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. ФОП Грабовська Г.В. в апеляційній скарзі жодним чином не довела допущення судом першої інстанції порушень матеріального або процесуального права при винесенні судового рішення у справі № 904/1647/19.

Також, Позивач просить звернути увагу на те, що ДП «Готель «Козацький» є підприємством, підпорядкованим Міністерству оборони України, метою створення якого є тимчасове розміщення військовослужбовців, у тому числі військовослужбовців - учасників Операції об`єднаних сил. Порушення прав державного підприємства у даному конкретному випадку не лише призводить до недоотримання державою коштів, а й унеможливлює виконання підприємством своєї господарської діяльності.

Після відкриття апеляційного провадження у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, та надходження відзиву на апеляційну скаргу, від Скаржника надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його присутності, у зв`язку з тим, що Скаржник має право та бажає дати пояснення, які не були зазначені в суді першої інстанції.

Враховуючи, що заявником не наведено будь-яке обгрунтування свого клопотання із зазначенням конкретних обставин справи, а також те, що вказане клопотання надійшло вже після надходження відзиву на апеляційну скаргу, та приймаючи до уваги те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів дійшла висновку про відхилення вказаного клопотання Відповідача, та перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Також, від Скаржника надійшли пояснення, які по суті є доповненням апеляційної скарги.

П. 1 ст. 266 ГПК України передбачає, право особи, яка подала апеляційну скаргу, доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 1 ст. 266 ГПК України у разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Враховуючи, що Скаржником не подано доказів надіслання копій відповідних доповнень до апеляційної скарги Позивачеві, суд апеляційної інстанції на підставі п. 1 ст. 266 ГПК України не враховує такі доповнення.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі усної домовленості та наданих Відповідачем рахунків на оплату № 120 та № 121 від 23.08.2018 р., Державним підприємством "Готель "Козацький" Міністерства оборони України перераховано на рахунок Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни грошові кошти в розмірі 99 980,00 грн., що підтверджується квитанціями № Ю574/6863908/1 від 27.08.2018 р. на суму 14 640,00 грн., № Ю574/6863916/1 від 27.08.2018 р. на суму 36 500,00 грн., № Ю574/6860074/1 від 23.08.2018 р. на суму 48 800,00 грн., № Ю574/6921169/1 від 12.09.2018 р. на суму 40,00 грн. Призначення платежу - за ліжка " Поліна " ( а. с. 50-51).

Фізичною особою-підприємцем Грабовською Г . В. на адресу Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України направлено Гарантійний лист від 14.12.2018 р. № 12/41, в якому Відповідач гарантував відвантаження товару по сплаченому рахунку № 120 від 23.08.2018 р. до 15.01.2019 р. та по рахунку № 121 від 23.08.2018 р. до 28.01.2019 р.

У зв`язку із не поставкою Відповідачем товару у встановлені гарантійним листом строки, Позивач звернувся до Відповідача з претензією № 8 від 24.01.2019 р., в якій вимагав здійснити поставку товару або повернути кошти за непоставлений товар у строк до 10.02.2019 р. ( а. с. 52-53 ).

Направлення зазначеної претензії на адресу Відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи копіями поштового конверту, опису, фіскального чеку та накладної ( а. с. 54-58 ).

Відповідач на вказану вище вимогу не відреагував, товар не поставив, грошові кошти Позивачу не повернув.

Таким чином, як встановив суд першої інстанції на момент звернення Позивача до господарського суду з позовною заявою заборгованість Відповідача складає 99 980,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Крім основного боргу Позивач просить стягнути з Відповідача пеню у сумі 6 498,70 грн., 1 404,22 грн. - інфляційних втрат, 534,14 грн. - 3% річних, 6 998,60 грн. - штрафу за період з 12.02.2019 р. по 17.04.2019 р.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Місцевим господарським судом встановлено, що 3% річних необхідно рахувати за період з 29.01.2019 р. по 17.04.2019 р. та їх сума становить 649,19 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума 3% річних заявлена позивачем 534,14 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, то за розрахунком господарського суду інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з лютого по березень 2019 року становлять 1 404,22 грн.

В частині стягнення пені у сумі 6 498,70 грн. та 6 998,60 грн. штрафу, за висновком суду першої інстанції слід відмовити.

Судом першої інстанції також встановлено, що факт попередньої оплати за товар з боку Позивача доводиться матеріалами справи. Станом на час розгляду справи доказів поставки товару або повернення попередньої оплати у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позовних вимог зі стягненням з Відповідача на користь Позивача суми основного боргу у розмірі 99 980,00 грн., 1 404,22 грн. інфляційних втрат, 534,14 грн. - 3 % річних. В частині стягнення пені у розмірі 6 498,70 грн. та 6 998,60 грн. штрафу, судом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та направити до розгляду в суд першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: справа розглянута без участі Відповідача, що унеможливило подачу доказів та пояснень.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Дії сторін ( надання продавцем рахунку на оплату товару, оплата товару Покупцем ) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки, тобто укладання між сторонами договору поставки у спрощений спосіб, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та ст. ст. 264-271 ГК України.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця ( наведена параво позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.10.2018 р. у справі № 917/63/18 ).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, відсутність дій Відповідача щодо поставки товару надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Неповернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (пункт 74), "Пономарьов проти України" (пункт 43), "Агрокомплекс проти України" (пункт 166).

Судом встановлено, що Відповідач не здійснив поставку товару у встановлені гарантійним листом строки, у зв`язку з чим Позивач звернувся до Відповідача з претензією, в якій вимагав здійснити поставку товару або повернути кошти за непоставлений товар у строк до 10.02.2019 р. Відповідач товар не поставив, грошові кошти Позивачу не повернув. Таким чином, заборгованість Відповідача по поверненню передплати складає 99 980,00 грн.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі пов`язаних із тим, що справа розглянута без участі Відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20.05.2019 р.

16.05.2019 р. Фізична особа-підприємець Грабовська Ганна Володимирівна подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи ( а. с. 74 ).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2019 р. по справі оголошено перерву в судовому засіданні до 12.06.2019 р.

20.05.2019 р. Господарським судом Дніпропетровської області на мобільний телефон Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни було передано телефонограму, в якій повідомлялось про те, що наступне судове засідання по справі № 904/1647/19 за позовом Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства оборони України, м. Київ до Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни, м. Дніпро про стягнення заборгованості у розмірі 115 415,66 грн. відбудеться 12.06.2019 р. о 10:30 год. у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 2-403 за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

Телефонограму передала секретар с/з Клевець К.В, 20.05.2019 р. 16 год. 37 хв. Телефонограму прийняв Грабовська Ганна Володимирівна . ( а. с. 80 )

29.05.2019 р. Фізична особа-підприємець Грабовська Ганна Володимирівна ознайомилась з матеріалами справи ( а. с. 85 )

11.06.2019 р. Фізична особа-підприємець Грабовська Ганна Володимирівна подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи ( а. с. 87 ).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2019 р. по справі було оголошено перерву в судовому засіданні до 19.06.2019 р., в яке Відповідач не з`явився і в якому було прийняте оскаржуване рішення.

Наведене свідчить про те, що Скаржник був обізнаний про провадження у справі та її подальшого розгляду, не був позбавлений об`єктивної можливості у розумні інтервали часу вжити заходів та надати суду свої доводи і запереченя, оскільки сторони зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Грабовської Ганни Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р. у справі № 904/1647/19 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Фізичну особу-підприємця Грабовську Ганну Володимирівну .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова