УХВАЛА

15 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/445/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Пєскова В. Г.,

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.,

за участю представників:

позивача: Максименко А. Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019

у складі колегії суддів: Плахова О. В. (головуючий), Гези Т. Д., Шутенко І. А.,

та на рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019

у складі судді Жельне С. Ч.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 4 217 373,76 грн

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" звернулося безпосередньо до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 у справі № 922/445/19.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/445/19 визначено склад колегії суддів: Банасько О. О. (головуючий), судді - Білоус В. В., Пєсков В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 19.07.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 922/445/19 Господарського суду Харківської області за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" на рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 та призначено дану скаргу до розгляду в судовому засіданні на 15.08.2019.

У судове засідання 15.08.2019 з`явився представник позивача, який надав пояснення з приводу поданої касаційної скарги.

Розглянувши у судовому засіданні 15.08.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду встановив таке.

Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Панютинський вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 3 876 000,00 грн - основної заборгованості, 145 131,70 грн - інфляційних, 28 034,16 грн - 3 % річних, 168 207,60 грн - пені. До стягнення позивачем також було заявлено судові витрати зі сплати судового збору за подання даного позову в сумі 63 710,60грн та витрати на адвоката у розмірі 30 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 16.10.2018 № ПВРЗ (ВМТП-18.676) в частини повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

18.03.2019 позивачем було подано до Господарського суду Харківської області заяву (вх. № 6658), в якій він повідомляв суд про те, що після звернення до суду з відповідним позовом відповідачем було сплачено в повному обсязі суму основної заборгованості в розмірі 3 876 000,00 грн. Крім того, позивач з посиланням на положення частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 63 710,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу згідно прохальної частини позову.

17.04.2019 позивачем було подано до Господарського суду Харківської області заяву про збільшення витрат на професійну правничу допомогу (вх.№9550), згідно якої просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 35 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі № 922/445/19 у позові відмовлено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" 168 207,60 грн пені, 145 131,70 грн інфляційних, 28 034,16грн 3 % річних, 19 500,00 грн витрат на професійну правову допомогу та 63 260,60 грн витрат по сплаті судового збору; закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3 876 000,00 грн основної заборгованості.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем у добровільному порядку була сплачена сума основної заборгованості за договором № ПВРЗ (ВМТП-18.676) від 16.10.2018, в розмірі 3 876 000,00 грн, що підтверджується наданою відповідачем до суду копією платіжного доручення № 1607294 від 18.02.2019, у зв`язку із чим, наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення 3 876 000,00 грн заборгованості, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Крім того, місцевий господарський суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 168 207,60 грн за період прострочення з 02.11.2018 по 29.01.2019 на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, статтям 253-255, 549 Цивільного кодексу України, статтям 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими, а тому підлягають задоволенню повністю. Також, судом було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, у зв`язку із тим, що останнім не було доведено виключних обставин для зменшення розміру штрафних санкцій.

Окрім того, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заявлених до стягнення 3 % річних в сумі 28 034,16 грн та інфляційних в сумі - 145 131,70 грн.

Крім того, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що фактично понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу складають 19 500,00 грн та відповідно підлягають частковому задоволенню.

Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" з рішенням Господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі № 922/445/19 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" 35 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі № 922/445/19 залишити без змін.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі № 922/445/19 залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції Східний апеляційний господарський суд виходив з того, що однією з необхідних умов відшкодування судових витрат є встановлення такої обставини як їх фактичне понесення заявником, а оскільки із заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн фактичні витрати позивача на послуги адвоката мають своє підтвердження тільки у розмірі 19 500,00 грн, то останні підлягають частковому задоволенню на вказану суму.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький сталеливарний завод" подало касаційну скаргу в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 у справі № 922/445/19 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення у цій частині про стягнення з відповідача 35 000,00 грн витрат з професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, 8 500,00 грн витрат з професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, 9 000,00 грн витрат, які будуть понесені на послуги з професійної правничої допомоги в суді касаційної інстанції.

В обґрунтування доводів касаційної скарги касатор посилається на те, що умовами укладеної між ним та адвокатом Максименко А. Ю. угоди про надання професійної правничої допомоги від 25.01.2019 встановлено вартість таких послуг у розмірі 35 000,00 грн з урахуванням додаткової угоди від 16.04.2019, які було надано у повному обсязі за актом приймання-передачі наданих послуг, який містить детальний опис наданих послуг та їх вартість.

За твердженням скаржника суди попередніх інстанцій всупереч наданим доказам та приписам статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України частково задовольняючи вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не врахували витрати, що будуть понесені, а взяли до уваги лише фактично сплачені витрати.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач проти її задоволення заперечує вказуючи на правильність рішень судів попередніх інстанцій стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу на підставі доказів, які підтверджують їх оплату.

Правовий висновок про те, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи здійснено у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18.

Подібний за змістом висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 924/632/18.

Водночас надаючи оцінку доводам скаржника колегія суддів у цій справі приймає до уваги таке.

Згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз приписів пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України дозволяє дійти висновку про те, що витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката можуть бути встановлені та розподілені судом при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості як за наявності, так і за відсутності доказів їх фактичної оплати.

Водночас у контексті наведеного вище, положення пункту 2 частини 2 статті 126 ГПК України слід розуміти як норму, яка регламентує порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо, а не власне надання професійної правничої допомоги) для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 2 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Згідно з частиною 3 статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи колегія суддів Касаційного господарського суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18, а також для формування за наведених вище обставин єдиної правозастосовчої практики справу № 922/445/19 відповідно до вимог частини 2 статті 302 ГПК України необхідно передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Справу № 922/445/19 разом із касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 та на рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько
Судді В. В. Білоус
В. Г. Пєсков