ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/9794/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:

позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" (далі - Товариство, Позивач) - Гершман Л.В. - адвокат (посвідчення від 19.04.2017 № 002978),

відповідача - публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) в особі філії "Центр транспортної логістики" (далі - Відповідач): Ситайла Н.В. - адвокат (посвідчення від 07.02.2019 № 000445);

Кузьміної Г.А. - адвокат (посвідчення від 21.02.2018 № 1001),

розглянув касаційну скаргу Залізниці в особі філії "Центр транспортної логістики"

на рішення господарського суду міста Києва від 29.01.2019

(суддя Морозов С.М.) та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019

(головуючий суддя - Разіна Т.І., судді Іоннікова І.А. і Чорна Л.В.) та

зі справи № 910/9794/18

за позовом Товариства

до Залізниці в особі філії "Центр транспортної логістики"

про зобов`язання вчинити дії.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про зобов`язання Відповідача внести зміни до особового рахунку Позивача № 8201950, відкритого Відповідачем на підставі договору про надання послуг від 07.02.2018 № 07323/ЦТЛ-2018 (далі - Договір), шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 560 441,90 грн.

2. Позов мотивовано тим, що з особового рахунку Товариства Залізницею було списано плату за перевезення вагонів у порожньому стані та плату за використання вагонів відповідно до наявних у справі залізничних накладних та переліків, в яких відображено списання грошових коштів у графі "додаткові збори та послуги" та в колонці "всього" - суму з урахуванням ПДВ 20%, отже, на думку Позивача, вказані суми (всього за залізничними накладними 558 494,88 грн) є неправомірно списаними Відповідачем з особового рахунку Позивача та підлягають поверненню. Крім того, Позивачем за порушення виконання Відповідачем грошового зобов`язання з повернення названих коштів (558 494,88 грн) нараховано 3 % річних та "інфляційні втрати".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанов суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 29.01.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019:

- позов задоволено частково;

- зобов`язано Залізницю в особі філії "Центр транспортної логістики" внести зміни до особового рахунку Товариства № 8201950, відкритого на підставі Договору, шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 558 494,88 грн.;

- в іншій частині позову відмовлено;

- із Залізниці в особі філії "Центр транспортної логістики" стягнуто на користь Товариства 8 377,42 грн. судового збору;

4. Рішення та постанова мотивовані обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог в частині, в якій їх задоволено.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Залізниця в особі філії "Центр транспортної логістики": посилається на те, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими, прийняті з неповним з`ясуванням та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права; просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 в частині задоволення позовних вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Суди попередніх інстанцій дійшли безпідставного висновку про те, що вагони, якими здійснювалося перевезення відповідно до Договору, перебували у володінні та користуванні Позивача.

7. У процесі розгляду справи Позивач не заперечував, що перевезення здійснювалися вагонами, які належать на праві власності Залізниці.

8. Судами попередніх інстанції не взято до уваги, що Позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено отримання в оренду тих вагонів, якими Відповідачем надавалися послуги, чим порушено статті 74, 76, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та статті 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

9. Позивачем не надано доказів, які підтверджували б перебування у користуванні вагонів, якими надавалися послуги Відповідачем у період з березня по травень 2018 року, а саме, не надано заявок Товариства до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Вантажна транспортна компанія" та жодного акта подачі/повернення вагонів за період з березня по травень 2018 року.

10. Жодним пунктом договору від 12.07.2016 № 1207/1 не визначено передачу вагонів у користування Товариства на підставі актів подачі/повернення вагонів.

11. Договір від 12.07.2016 № 1207/1 та документи, укладені сторонами начебто на виконання цього договору, не є належними та допустимими доказами того, що вагони є вагонами замовника у розумінні пункту 1.1 Договору.

12. Залізницею подано додаткові пояснення, в яких остання зазначає про хибність тверджень Позивача, покладених в основу доказування, та повідомляє суд про наявність постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019, якою залишено без змін рішення господарського суду міста Києва від 19.03.2019 у справі № 910/15026/18, яким у задоволенні позову ТОВ "Вантажна транспортна компанія" до Залізниці про стягнення збитків відмовлено. У справі № 910/15026/18 фігурують ті ж номери 33-х вагонів, що і у даній справі № 910/9794/18. Рішеннями у справі № 910/15026/18 встановлено, що вагони у користуванні Товариства перебували внаслідок самовільної/без дозволу передачі вагонів, якими ТОВ "Вантажна транспортна компанія" користувалося без належної правової підстави, починаючи з 12.07.2017 та, відповідно, у період, за який нараховано плату за користування вагонами по коду 014, як за вагони перевізника згідно з пунктом 3.2 Договору, - березень-травень 2018 року.

Доводи Товариства

13. У відзиві на касаційну скаргу: Товариство зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів касаційної скарги і про законність оскаржуваних судових рішень; вказує на те, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо наявності у Товариства іншого речового права на напіввігони та, відповідно, щодо необґрунтованості застосування пункту 3.2 Договору до спірних правовідносин.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Відповідно до умов укладеного Товариством (замовник) та Залізницею (перевізник) Договору:

- предметом вказаного договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та надання інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1);

- вагон перевізника - це вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або інший правовій підставі. Вагон замовника - це вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі (пункт 1.2);

- надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (пункт 1.3);

- перевізник зобов`язується: відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 8201950; вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу, та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного зв`язку - в паперовому вигляді (пункти 2.3.3, 2.3.4);

- розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірників тарифів. Розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, вказаним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скореговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного у додатку № 3 до Договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки (пункт 3.2);

- оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у пункті 14.2 розділу 14 Договору (пункт 4.2);

- одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника (пункт 4.3).

15. Судами встановлено, що Позивачем здійснювалися перевезення відповідно до залізничних накладних та вказані перевезення здійснені у вагонах замовника, якими він користується на підставі договору про організацію перевезень вантажів та надання послуг, пов`язаних з перевезенням від 12.07.2016 № 1207/1 (далі - Договір № 1207/1), укладеного Товариством (замовник) та ТОВ "Вантажна транспортна компанія" (експедитор), за умовами якого ТОВ "Вантажна транспортна компанія" як експедитор за плату і за рахунок Позивача (замовника) надає останньому послуги з організації та супроводу перевезень вантажу замовника, що перевозиться залізничним транспортом (пункт 2.1 названого Договору).

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору № 1207/1 ціна послуг за договором включає плату за користування вагонами, плату експедитору і суму витрат експедитора, понесених при виконанні договору, яка також включає податок на додану вартість у розмірі, встановленому чинним законодавством. Грошові кошти, що перераховуються замовником для оплати провізних платежів і витрат експедитора, понесених при виконанні цього договору, не є доходом і власністю експедитора і підлягають перерахуванню перевізнику та учасникам перевізного процесу, необхідність залучення яких виникла у експедитора в процесі виконання договору.

Даний договір був чинним як станом на час існування спірних правовідносин, так і на час розгляду справи в суді.

16. Однак, всупереч умовам Договору та Правил перевезення вантажів, Відповідачем нараховано та списано з особового рахунку Позивача плату за перевезення у порожньому стані вагонів за кодом 016 та плату за використання вагонів за кодом 014, разом з ПДВ 20% за залізничними накладними, наявними у матеріалах справи.

17. Списання плати за перевезення вагонів у порожньому стані та плати за використання вагонів з особового рахунку Позивача підтверджується залізничними накладними та переліками, в яких відображено списання грошових коштів у графі "додаткові збори та послуги" та в колонці "всього" - суму з урахуванням ПДВ 20%, отже, на думку позивача, вказані суми (всього за залізничними накладними 558 494,88 грн.) є неправомірно списаними відповідачем з особового рахунку позивача та підлягають поверненню.

18. Позивач звертався до Відповідача з претензіями щодо повернення "переборів" платежів, сплачених при відправленні вантажу, а останнім надавалися відповіді на деякі претензії позивача про відмову у задоволенні таких претензій.

19. Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку Позивача, Відповідачем неправомірно списано з його особового рахунку плату за використання вагонів як за вагони перевізника, тоді як Відповідач вважає, що ним правомірно стягнуто плату за перевезення вагонів у порожньому стані та плату за використання вагону, оскільки спірні вагони є власністю Відповідача у розумінні укладеного сторонами Договору.

20. Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, виходили з того, що, задіяні у спірних перевезеннях вагони були передані Позивачеві ТОВ "Вантажна транспортна компанія" на підставі актів подачі/повернення вагонів до Договору № 1207/1. Судами встановлено, що саме на підставі цього договору Позивач використовував спірні вагони у перевезеннях та сплачував грошові кошти ТОВ "Вантажна транспортна компанія" за користування такими вагонами, тому є безпідставним застосування Відповідачем пункту 3.2 Договору та списання коштів з особового рахунку Позивача - плати за перевезення вантажу як за вагони перевізника.

Таким чином, за користування вагонами з Позивача стягнуто подвійну плату, а саме ним оплачуються послуги за користування вагонами ТОВ "Вантажна транспортна компанія" та додатково стягуються кошти Відповідачем.

За здійсненим судом перерахунком, загальна сума грошових коштів за перевезеннями у спірних вагонах, яка підлягає поверненню Позивачу, становить 558 494,88 грн.

Застосування обраного Позивачем способу захисту порушеного права шляхом внесення змін до особового рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) на ньому спірних грошових коштів відповідатиме способам захисту, - як визначених спеціальним нормами права [пункт 62 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць) та Правила розрахунків за перевезення вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644)], умовам укладеного між сторонами договору, так і узгоджуватиметься із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Тому вимога Позивача щодо зобов`язання Відповідача внести зміни до особового рахунку позивача № 8201950, відкритого на підставі Договору, шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошових коштів у сумі 558 494,88 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Отже, виходячи з визначень, які містяться в положеннях Договору, та визначень, що містяться в Збірнику тарифів, суди дійшли висновку, що спірні напіввагони, у яких відбувалися перевезення та за які було списано плату згідно з пунктом 3.2 Договору, були напіввагонами замовника, оскільки належали йому на іншому речовому праві (на іншій правовій підставі).

21. Вимоги Позивача у частині зобов`язання Відповідача внести зміни до особового рахунку та відобразити на ньому грошові кошти понад названу суму, а саме як 1 865,47 грн. - 3 % річних та 81,55 грн. "інфляційних втрат", є необґрунтованими, оскільки Позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права. Договір не передбачає можливості зарахування на відкритий Відповідачем особовий рахунок Позивача фінансових санкцій за порушення виконання сторонами договору своїх зобов`язань, відтак заявлений у цій частині вимог спосіб захисту порушеного права є неефективним у розумінні статті 5 ГПК України, оскільки не спрямований на реальне відновлення прав Позивача, та й така вимога, в разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки немає механізму виконання відповідного рішення.

22. Причиною подання касаційної скарги стала незгода Відповідача з судовими рішеннями попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог. В іншій частині судові рішення попередніх судових інстанцій, прийняті по суті даної справи, не оскаржуються жодною із сторін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

23. ЦК України:

- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15);

- кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частини перша та друга статті 16);

- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (стаття 509);

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526);

- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частини перша та третя статті 626);

- відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627);

- договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629);

- перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (стаття 908);

24. Частини перша, друга і п`ята статті 307 Господарського кодексу України:

- за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

25. Частина перша статті 62 Статут залізниць:

- порядок розрахунків за надані залізницею послуги здійснюється згідно з чинним законодавством.

26. ГПК України:

частини перша-третя статті 13:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом;

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог;

частина перша статті 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

частина перша статті 300:

- переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

27. Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, виходили з того, що: Позивач відповідно до пункту 5.1 Договору № 1207/1 сплатив на користь ТОВ "Вантажна транспортна компанія" ціну послуг, яка за договором включає плату за користування вагонами, плату експедитору і суму витрат експедитора, понесених при виконанні даного договору, а ТОВ "Вантажна транспортна компанія" на виконання пункту 5.2 Договору № 1207/1, відповідно до наявних у матеріалах справи переліків, здійснило оплату перевезення спірних вагонів у порожньому стані, що також не заперечується Відповідачем; за користування вагонами з Позивача стягнуто подвійну плату у вигляді оплати послуги за користування вагонами та додаткового списання коштів за перевезення у порожньому стані за Договором; чинність Договору № 1207/1 станом на час здійснення спірних правовідносин та на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій; спосіб захисту майнових прав шляхом відновлення запису на особовому рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відображення (відновлення, збільшення) суми здійсненої ним передоплати відповідає способам захисту, визначеним спеціальними нормами права, та узгоджується із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; обраний Позивачем у даній справі спосіб захисту порушених прав позивача є ефективним, а порушені відповідачем права позивача будуть відновлені та захищені.

28. Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що ТОВ "Вантажна транспортна компанія" отримало у користування рухомий склад від ПАТ "Укрзалізниця" в особі філії Дарницький вагоноремонтний завод" на підставі договору від 11.07.2016 № 07/16/11/01-р про надання послуг з організації перевезень. Відтак, з посиланням на приписи частини четвертої статті 75, статті 76 ГПК України і справу № 916/626/18 суд зазначив, що договір № 07/16/11/01-Р від 11.07.2016 є фактично пролонгованим на той самий строк, на тих же умовах, відповідно до яких ТОВ "Вантажна транспортна компанія" отримало у користування напіввагони, що використовувались у перевезеннях позивача.

29. Однак постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019, якою залишено без змін рішення господарського суду міста Києва від 19.03.2019 у справі № 910/15026/18, у задоволенні позову ТОВ "Вантажна транспортна компанія" до Залізниці про стягнення збитків відмовлено, при тому, що у справі № 910/15026/18 фігурують ті ж самі номери 33-х вагонів, що і у даній справі № 910/9794/18.

У справі ж № 910/15026/18 судом апеляційної інстанції зазначено про наявність цивільно-правового порушення у діях ТОВ "Вантажна транспортна компанія", яке після спливу строку дії договору від 11.07.2016 №07/16/11/01-Р не повернуло Залізниці в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" отримане від неї у строкове користування майно і продовжувало протягом тривалого часу використовувати це майно у своїй комерційній діяльності; ТОВ "Вантажна транспортна компанія" самовільно/без дозволу передавало спірні вагони в користування третім особам - Товариству та товариству з обмеженою відповідальності "Трия". Тобто, що вагони у користуванні Товариства перебували внаслідок самовільної/без дозволу передачі вагонів, якими ТОВ "Вантажна транспортна компанія" користувалося без належної правової підстави, починаючи з 12.07.2017.

30. Таким чином, суд апеляційної інстанції у розгляді даної справи № 910/9794/18 та справи № 910/15026/18 суперечливо з`ясував обставини справи та, відповідно, надав їм різну оцінку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

31. Отже, апеляційний господарський суд у розгляді даної справи № 910/9794/18 припустився порушення норм процесуального права, а саме частини п`ятої статті 236 названого Кодексу стосовно ухвалення судового рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Поряд з тим суд касаційної інстанції з огляду на припис частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. З урахуванням викладеного та відповідно до частин третьої і четвертої статті 310 названого Кодексу оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У такому розгляді суду необхідно усунути невідповідність (суперечність) між обставинами і доказами встановленими, з одного боку у даній справі № 910/9794/18, а з іншого боку у справі № 910/15026/18, надати належну правову оцінку відповідним доводам сторін і вирішити спір відповідно до закону. За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 910/9794/18 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос