СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2019 р. Справа № 917/689/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.

Без виклику сторін

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вх.№2320 П/З) на рішення господарського суду Полтавської області від 18.06.2019 (повний текст складено та підписано 20.06.2019 року у місті Харкові) по справі №917/689/19 (суддя Киричук О.А.)

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача Обласного комунального підприємства теплового господарства Миргородтеплоенерго, м. Миргород, Полтавська область

про стягнення 66 763, 63 грн

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до відповідача, Обласного комунального виробничого підприємства «Миргородтеплоенерго», м. Миргород, Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача 66 763,63 грн., в тому числі 48 784,24 грн. пені; три проценти річних у сумі 5 234,99 грн.; інфляційних у сумі 12 744,40 грн. (а.с.2-6).

Згідно ухвали суду від 03.05.2019р. справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні (а.с.1).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.06.2019 року по справі №917/689/19 позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до Обласного комунального підприємства теплового господарства Миргородтеплоенерго м. Миргород Полтавської області про стягнення 66763,63 грн. за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором №3955/1617-КПЕ-24 купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016, у тому числі: пеня у сумі 48784,24 грн., три проценти річних у сумі 5234,99 грн., інфляційні втрати у сумі 12744,40 грн. задоволені частково (а.с.118-121).

Стягнуто з Обласного комунального підприємства теплового господарства Миргородтеплоенерго на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України пеню у сумі 24392,12 грн., три проценти річних у сумі 5234,99 грн., інфляційні втрати у сумі 12744,40 грн., 960,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Повернуто Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з Державного бюджету України 960,50 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №7003390 від 11.04.2019р.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач оплату за переданий газ у період з жовтня 2016 року по січень 2017 року здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, передбаченого договором №3955/1617-КП24 купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016р.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%, виходячи з того, що відповідач не є кінцевим споживачем одержаного природного газу, здійснення відповідачем оплати за природний газ залежить виключно від розрахунків кінцевих споживачів. Несвоєчасне проведення розрахунків з позивачем пов`язано з тим, що бюджетні організації та населення несвоєчасно проводять розрахунки, а надходження коштів за результатами судового врегулювання спорів відбувається із затримками і не в повному обсязі. Всі ці обставини суд визнав винятковими, при цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керувався своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За висновком суду, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 18.06.2019 року по справі №917/689/19, в якій просив скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні неустойки у сумі 24 392, 12 грн. Прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ до Обласного комунального підприємства теплового господарства Миргородтеплоенерго щодо стягнення неустойки в розмірі 24 392, 12 грн. (а.с.129-135).

Скаржник вважає зазначене рішення суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значенням для справи.

Апелянт зазначає, що рішення в частині відмови у стягненні пені в сумі 24 392, 12 грн. прийнято з порушенням норм матеріального права, зокрема ст. 233 Господарського кодексу України, ст. ст. 549-522, 599, 625 Цивільного кодексу України, та процесуального права, зокрема ст. ст. 4-2, 43, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.

Скаржник вважає, що несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконавцю покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, тому при зменшенні судом неустойки не було враховано інтересів позивача.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 року по справі № 917/683/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна», встановлено строк відповідачу до 14.08.2019 року включно для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 126-128).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Малозначними є справи, визначені частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, до таких відносяться:

- справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі є стягнення пені у розмірі 48 784, 24 грн, 3% річних в розмірі 5 234, 99 грн. та інфляційних втрат у сумі 12 744, 70 грн.

Враховуючи те, що клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з повідомленням учасників справи надано не було, а колегія суддів з власної ініціативи не вбачає необхідності розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», з повідомленням учасників справи, а тому доходить висновку про можливість призначити апеляційну скаргу до розгляду без повідомлення учасників справи згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.08.2019 року розгляд справи № 917/689/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вирішено здійснити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 160-161).

На адресу Східного апеляційного господарського суду 09.08.2019р. від Обласного комунального підприємства теплового господарства Миргородтеплоенерго надійшов відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання позивачу у справі. В зазначеному відзиві відповідач просив залишити апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с. 151-154).

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали господарської справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України є юридичною особою (), що підтверджено відомостями з ЄДРПОУ.

Обласне комунальне підприємство теплового господарства Миргородтеплоенерго є юридичною особою (), основним видом діяльності підприємства є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря за КВЕД 35.30 (а.с.76).

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства Миргородтеплоенерго (споживач) 28.10.2016 укладено договір № 3955/1617-КП-24 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір) (а.с. 16-24).

За вказаним Договором постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1. Договору).

Пунктом 2.1 постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року(включно) газ обсягом до 386 тис. куб.м.

Відповідно до п. 3.2 споживач до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає постачальнику належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в пункті 2.1 цього договору, на відповідний місяць.

Згідно пункту 6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 8.2 у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1 та 6.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 12.1 Договору, Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 30 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

В подальшому сторонами було внесено в договір ряд змін щодо обсягів поставки природного газу та ціни, які закріплені у додаткових угодах № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 та № 6. (а.с. 25-31).

На виконання умов Договору, за період з жовтня 2016 року по січень 2017 року позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 2 148 208,59грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017 (а.с. 32-35).

Як свідчать матеріали справи, відповідач оплату за переданий позивачем газ у період з жовтня 2016 по січень 2017 здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, що слугувало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом (а.с.2-6).

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За своєю правовою природою договір №3955-1617-КП-24 постачання природного газу від 28.10.2016р. є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов`язкову силу для сторін. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, до звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до п. 8.2 договору, в якому визначено, що у разі невиконання споживачем п. 6.1. Договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Вказаний пункт Договору узгоджується з положеннями ст. ст.1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", згідно яких платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За розрахунком позивача, сума пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором у жовтні 2016- 2017 року, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу перед позивачем за Договором, становить 48 787,24 грн. за період з 27.12.2016р. по 03.05.2017р.

Судом першої інстанції було частково задоволено клопотання відповідача та зменшено розмір пені на 50% з урахуванням того, що відповідач не є кінцевим споживачем одержаного природного газу, здійснення відповідачем оплати за природний газ залежить виключно від розрахунків кінцевих споживачів. Прострочення оплати спричинено несвоєчасними розрахунками бюджетних організацій та неотримання своєчасної компенсації від держави різниці між тарифами на теплову енергію та її собівартістю, яка виникла у зв`язку зі зростанням ціни на газ, оскільки природний газ по договору постачається виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. Несвоєчасне проведення розрахунків з позивачем пов`язано з тим, що бюджетні організації та населення несвоєчасно проводять розрахунки, а надходження коштів за результатами судового врегулювання спорів відбувається із затримками і не в повному обсязі.

Отже, враховуючи статус відповідача, соціальну спрямованість його діяльності по безперебійному забезпечення тепловою енергією населення, підприємств, установ та організацій, який не є фактичним (кінцевим) споживачем газу, взявши до уваги майновий (фінансовий) стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та баланс їх інтересів, значний розмір стягнутої суми боргу і значний розмір нарахованої і пред`явленої до стягнення пені та відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором постачання природного газу, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором, суд визнав зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50 %. Також, при визначенні розміру зменшення пені суд керувався своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянт не згоден зі зменшенням судом першої інстанції розміру пені, оскільки вважає, що суд не з`ясував повністю обставини справи, не врахував доводи позивача, чим порушив норми матеріального права, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Дані твердження апелянта відхиляються з наступного.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Підприємство відповідача ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» є єдиним підприємством у м. Миргород та селище Велика Багачка Полтавської області, яке надає послуги постачання, транспортування, розподілу та реалізації теплової енергії населенню, дитячим та лікувальним закладам, бюджетним організаціям та іншим споживачам за тарифами, що регулюються державою відповідно до законодавства. Матеріальний стан підприємства відповідача, яке опинилося у складній фінансовій ситуації, в результаті несвоєчасного коригування тарифів та відтермінування їх введення, складний; підприємство зазнало збитків: 2016 р. 8,5 млн. грн., 2017 р.- 9,1 млн. грн., 2018 р. 15,0 млн. грн. У зв`язку з відсутністю джерел відшкодування різниці в тарифах, у підприємства відсутні кошти на оплату спожитого природного газу, придбання матеріалів для проведення ремонту технологічного обладнання і мереж, на виконання заходів по підготовці теплового господарства до наступного опалювального періоду, на виплату зарплати працівникам, сплату податків і зборів до бюджету.

До того ж розмір заявленої позивачем пені є неспіврозмірним із розміром завданих відповідачу збитків в результаті порушення строків виконання зобов`язання. Додаткове стягнення пені потягне ще більше погіршення фінансового стану підприємства, що може привести до банкрутства та зупинки котелень, які обслуговують населення та соціальну інфраструктуру м.Миргород та сел. Велика Багачка, завадить підприємству вчасно проводити поточні розрахунки та призведе до накопичення нових боргів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно зменшення розміру пені на 50% та вважає, що судом першої інстанції були враховані інтереси як позивача, що є підприємством державного сектору економіки, об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави так і відповідача, яке незважаючи на вкрай складну фінансову ситуацію, виконало зобов`язання по договору в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, рішення місцевого господарського суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Полтавської області від 18.06.2019 по справі № 917/689/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 18.06.2019 року у справі № 917/689/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 29.08.2019р.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота