ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019м. ДніпроСправа № 904/2642/19
За позовом : Приватного акціонерного товариства «Страхова Группа «ТАС», м. Київ

До : Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», м. Дніпро

Про : стягнення 6 849, 55 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ПАТ «Страхова Група «ТАС» (позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» (відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 6 849, 55 грн. (в т.ч. : 5 696, 70 грн. - кошти страхового відшкодування; 882, 69 грн. - інфляційні втрати та 270, 16 грн. - 3% річних) в порядку регресу . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст.993, 1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування , в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування , має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ухвалою від 01.07.19р. було відкрите провадження у справі №904/2642/19 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням , направленим на адресу відповідача ( зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 26.06.19р., а.с.58) та повернутим органами зв`язку з посиланням «за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 59-62).

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка» в об`єкті поштового зв`язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою «Судова повістка», які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення «закінчення встановленого строку зберігання», суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення «у зв`язку з відсутністю адресата».

Аналізуючи зазначені вище положення Правил надання послуг поштового зв`язку, слід дійти висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про закінчення строку зберігання поштового відправлення, є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Також , суд враховує , що відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк ( встановлений законом ). Оскільки провадження у цій справі відкрите ухвалою суду від 01.07.19р. , то ця справа повинна бути розглянута в строк до 01.09.19р.

Суд враховує висновок Верховного суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17: у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) від 07.07.1989).

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про наявність в провадженні суду цієї справи та необхідність надання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

03.05.17р. м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля ТОYOTA CARINA, державний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 та автомобіля NISSAN SKYLINE, державний номер НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_2 , під керуванням гр. ОСОБА_3 .

Згідно з даними європротоколу, який було складено водіями на місці ДТП 03.05.17р. , саме гр. ОСОБА_1 визнав себе винним у скоєнні ДТП 03.05.17 р. (а.с.11). Внаслідок ДТП автомобілю NISSAN SKYLINE, державний номер НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, його власнику заподіяно матеріальний збиток.

Автомобіль NISSAN SKYLINE, державний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ( АТ «СГ «ТАС», позивач) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8991350 від 07.07.16р. та договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №АZ6-455889 від 07.07.16р. (а.с.17, 18-34).

Відповідно до ремонтної калькуляції АТ «СГ «ТАС» №0455621 від 04.05.17 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля NISSAN SKYLINE державний номер НОМЕР_2 , склала 6696.70 грн. (а.с.46-49)

На підставі страхового акту №10538Р/21/17 від 16.05.2017 року (а.с.51, 52) страхове відшкодування в розмірі 6696,70 грн. було виплачено на користь страхувальника - ОСОБА_2 , на ремонт NISSAN SKYLINE, державний номер НОМЕР_2 . на реквізити згідно рахунку-фактури ТОВ «АВТОЮШОН ГРУП» № від 11.05.17р. ( що підтверджується відповідним платіжним дорученням №18704 від 18.05.2017 року, а.с. 53)

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні ДТП водія, ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» (відповідач) відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 001425622. (а.с.12)

За даними Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (ЦБД МТСБУ) Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ «СТ «Домінанта» № АК/1425622 встановлено франшизу в розмірі 1000,00 грн. (а.с.12).

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.04 р. страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» : до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна норма міститься в ст. 993 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищезазначені приписи Закону, позивачем було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в порядку регресу, який склав 5 696, 70 грн. (а.с.4).

18.08.17р. на адресу відповідача було направлено заяву на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) за вих.№Г0401/2978 (а.с. 54), яку було отримано відповідачем 21.08.17 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.55)

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року М1961-ІУ (далі - Закон) страховик, керуючись нормами цього Закону , приймає вмотивованерішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування , зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими , або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Жодних листів про прийняте рішення від відповідача на адресу позивача не надходило.Станом на 19.06.19р. заява позивача на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) від 18.08.2017 року за вих.№Г0401/2978 не задоволена, страхове відшкодування не виплачене, лист про відмову у виплаті не надходив.

Визначений п. 36.2 ст. 36 Закону строк розгляду заяви позивача на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) від 18.08.17р. , отриманої відповідачем 21.08.17 р. - 90 днів, закінчився 19.11.17 р.

Враховуючи вищевикладене, позивач був вимушений звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача 5 696, 70 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. Окрім того - відповідно до приписів ст. 625 ЦК України здійснив нарахування відповідачу на суму не виплаченого страхового відшкодування: 882, 69 грн. - інфляційних втрат та 270, 16 грн. - 3% річних. (а.с.5-6). На час винесення рішення у справі відповідачем доказів погашення заборгованості ( з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних ) не надано. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивач складає 6 849, 55 грн.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтями 1166 та 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, та в разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їх співробітником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 07.02.18р. у справі №910/18319/16, зазначено: «..Оскільки, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то суди попередніх інстанцій, встановивши, що відповідач отримав вимогу позивача 21.12.2016, однак не виплатив суму страхового відшкодування у визначений ст. 530 ЦК України строк, дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму відшкодування шкоди в порядку регресу..». Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі №6-1003цс16.

Відповідно до ч.3-4 ст. 13 ГПК України : кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» ( 49000, м. Дніпро, вул. Василя Макухи, буд.1; ) на користь позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65; ): 5 696, 70 грн. - страхового відшкодування в порядку регресу ; 882, 69 грн. - інфляційних втрат ; 270, 16 грн. - 3% річних та 1 921, 00 грн. - витрат сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності .

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 02.09.2019 р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.