ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

22 серпня 2019 року Справа № 915/878/16

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - Ларькіна Г.Ю, ордер серія ДН №061512 від 03.01.2019;

Димитров Г.Д.

від відповідача - Глушаниця А.Л., ордер серії МК №106428 від 20.01.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції клопотання позивача про призначення судової технічної експертизи документу у справі

за позовом: фізичної особи-підприємця Димитрова Георгія Дем`яновича, АДРЕСА_1

до відповідача: фізичної особи - підприємця Скакун Оксани Миколаївни, АДРЕСА_2

про: стягнення 565 670,03 грн.

Фізична особа-підприємець Димитров Георгій Дем`янович (далі - ФОП Димитров Г.Д.) звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) до фізичної особи-підприємця Скакун Оксани Миколаївни (далі - ФОП Скакун О.М. ) про стягнення заборгованості в загальній сумі 565 670,03 грн., з якої:

- 244987,50 грн. - основний борг за договором,

- 62 113,00 грн. - пеня за невчасно виконане грошове зобов`язання,

- 238 833,00 грн. - інфляційні,

- 19736,53 грн. - 3% річних.

Позовна заява мотивована тим, що фізичною особою-підприємцем Скакун Оксаною Миколаївною порушено умови договору купівлі-продажу продукції № 17 від 17.11.2014 в частині оплати придбаного за договором товару. В зв`язку з оплатою товару фізичною особою-підприємцем Скакун Оксаною Миколаївною частково та несвоєчасно, фізична особа-підприємець Димитров Георгій Дем`янович нарахував пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 3% річних та інфляційні. Матеріально-правовою підставою позову визначено статті 526, 530, 610, 611, 617, 625, 627, 655, 712 Цивільного кодексу України, статті 173, 174, 193 Господарського кодексу України.

Так, позовні вимоги ґрунтуються на підставі: умов договору купівлі-продажу продукції № 17 від 17.11.2014; видаткових накладних: № 37 від 17.11.2014 (на 127500,00 грн.), № 46 від 17.11.2014 (на 80942,50 грн.), № 43 від 17.11.2014 (на 81270,00 грн.), № 44 від 17.11.2014 (на 82775,00 грн.); рахунку-фактури № 28 від 17.11.2014; письмової вимоги б/н від 28.11.2014 про сплату вартості поставленого товару до 10 грудня 2014 року; банківських виписок про часткову оплату поставленого товару на загальну суму 127500,00 грн. (25.12.2014 - 24000,00 грн., 26.02.2015 - 80000,00 грн., 27.02.2015 - 20000,00 грн., 30.04.2015 - 3500,00 грн.)

Відповідач у відзиві (вх. №17130/16 від 11.10.2016) просить суд повністю відмовити у задоволенні позову. Стверджує, що позовні вимоги ґрунтуються на підроблених первинних документах. Зазначає, що жодного із наданих позивачем первинних документів не підписував, договір купівлі-продажу №17 від 17.11.2014 між ФОП Скакун О.М. та ФОП Димитровим Г.Д. не укладався, жодних господарських операцій на виконання даного договору не здійснювалось. Натомість, реальні та об`єктивні господарські відносини мали місце між позивачем та відповідачем на підставі договору, який був укладений у спрощений спосіб, та єдиним документом, що містить відомості про дану господарську операцію та підтверджує її здійснення є видаткова накладна №37 від 17.11.2014 року, яка була підписана відповідачем та позивачем особисто та повністю оплачена відповідно до наданих позивачем виписок із банківського рахунку. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту надіслання вимоги від 28.11.2014.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.03.2018 у справі №915/878/16 (суддя - О.Г. Смородінова) в позові відмовлено повністю. Скасовано заходи забезпечення позову, які були вжиті по справі №915/878/16 ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.10.2016 року.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 у справі №915/878/16 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Димитрова Георгія Дем`яновича залишено без задоволення. Рішення господарського суду Миколаївської області від 13 березня 2018 року у справі №915/878/16 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2018 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Димитрова Георгія Дем`яновича задоволено. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.03.2018 у справі №915/878/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу №915/878/16 розподілено головуючому судді Семенчук Н.О.

Ухвалою від 11.01.2019 справу №915/878/16 прийнято до провадження суддею Семенчук Н.О., постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.02.2019.

Ухвалою суду від 05.02.2019 підготовче засідання відкладено на 20.02.2019.

Ухвалою суду від 20.02.2019 року з ініціативи суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 12.03.2019.

12.03.2019 підготовче засідання відкладено на 21.03.2019.

21.03.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 26.03.2019.

26.03.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 27.03.2019.

Ухвалою від 27.03.2019 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 02.04.2019.

Ухвалою суду від 02.04.2019 року провадження у справі зупинено, призначено по справі №915/878/16 судову технічну експертизу документів (друкарських форм), проведення якої доручено Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України (54003, м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 2-А).

Ухвалою суду від 12.07.2019 провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 05.08.2019 року.

У зв`язку з перебуванням судді Семенчук Н.О. у відрядженні, підготовче засідання, призначене на 05.08.2019, не відбулось.

Ухвалою суду від 13.08.2019 підготовче засідання призначено на 22.08.2019 року.

19.08.2019 до суду від представника позивача надійшла письмова думка стосовно неналежності наданого відповідачем 26.03.2019 року доказу (бухгалтерської книги обліку).

19.08.2019 року до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 11.08.2019 про долучення до матеріалів справи оригіналів документів (том 4 а.с. 63-74):

- договір на виконання робіт з доробки насіння №НП-59, укладений між відповідачкою та ТОВ "Укрнасінняпром" 02.09.2014 у м. Запоріжжя;

- додатки (щодо вартості послуг доробки насіння за 1т.);

- рахунок ТОВ "Укрнасінняпром" №178 від 16.09.2014 на оплату доробки насіння Гірчиці (репродукції 2014року), замовник - відповідач;

- документ про повернення постачальнику зерновідходів гірчиці після доробки №285 від 30.05.2015 (до договору № НП-59 від 02.09.2014);

- товарно-транспортна накладна №214 від 30.05.2015.

20.08.2019 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 16.08.2019 про долучення до матеріалів справи заперечень (рецензії) на висновок судового експерта №94 від 10.06.2019 (том 4 а.с. 81-92).

21.08.2019 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 15.08.2019 з додатками (том 4 а.с. 96-98):

- оригінал довідки ГУ ДФС України у Миколаївській області вих.№260/Г/14-29-50-06-17 від 02.04.2019;

- оригінал довідки ГУ ДФС України у Миколаївській області вих.№1207/10/14-29-50-03-05 від 15.04.2019.

21.08.2019 року до суду від позивача надійшло клопотання про призначення технічної експертизи (том 4 а.с. 95).

В обґрунтування клопотання позивач зазначає наступне.

Екземпляр накладної (без печаток), наданої відповідачем, що слугував на думку судів єдиною підставою відносин сторін, не визнається позивачем і має на його думку ознаки підробки. Враховуючи викладене, позивач просить керуючись ст. 99 ГПК України призначити технічну експертизу цього документу, поставивши судовому експерту на дослідження єдине питання:

«Чи був нанесений текст накладної № 37 (наданої відповідачем) на аркуш паперу до, чи після проставляння підпису від імені Димитрова Г.Д на вказаний аркуш?».

Дослідження експертом питання, викладеного у клопотанні позивача щодо накладної № 37 (екземпляру наданого відповідачем) за діаметральної позиції сторін щодо походження цієї версії накладної вирішить питання чи дійсно позивачем підписувався вказаний екземпляр накладної, чи ні.

Якщо підпис на аркуш паперу постановлено до нанесення тексту на нього, то екземпляр наданої відповідачем накладної - підроблено. Тобто він виявиться документом, який позивач не підписував. Інших договорів та накладних крім тих, які надані позивачем, у справі не буде. А отже, оскільки відповідачем здійснено частково оплату, з огляду на обгрунтування позову, то за таких обставин, сам факт часткової оплати буде нічим іншим ніж "підтвердженням дією" господарських відносин сторін за наведених позивачем підстав.

Позивач просить скерувати проведення цієї експертизи у заклад, де дослідження у справі ще не проводилось, наприклад до Миколаївської філії Одеського НДЦСЕ Мінюсту України.

У підготовчому засіданні 22.08.2019 року позивач клопотання про призначення судової технічної експертизи підтримав. ФОП Димитров Г.Д. зазначив, що наданий відповідачем екземпляр накладної №37 від 17.11.2014 ним не підписувався, вказаний документ є підробленим, наполягає на призначенні саме технічної експертизи, клопотання щодо призначення почеркознавчої експертизи для визначення належності підпису позивачу на поданому відповідачем екземплярі накладної №37 від 17.11.2014 не заявляє.

Представник відповідача заперечував проти призначення технічної експертизи наданого відповідачем екземпляру накладної №37 від 17.11.2014, зазначаючи про затягування процесу позивачем.

У відповідності до ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є:

1) верховенство права;

2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов`язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ст.7 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Статтею 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Згідно ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема призначення судом експертизи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 року № 4 визначено, що господарському суду слід мати на увазі, що чинне законодавство не надає йому права відмовити у призначенні судової експертизи, про яку клопочуться учасники судового процесу, за тим мотивом, що у складі суду є особи, які мають достатні для з`ясування відповідних питань спеціальні знання.

Експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Стаття 86 ГПК передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши клопотання позивача, заслухавши пояснення сторін, та враховуючи, що для повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи необхідні спеціальні знання, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача щодо призначення судової технічної експертизи та зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, ст.13 - 15, 99, 100, 103, 169, 182, п.2 ч.1ст. 228, 229, 232, 234, 235, Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання ФОП Димитрова Г.Д. №б/н від 21.08.2019 про призначення судової технічної експертизи документу - задовольнити.

2. Призначити у справі №915/878/16 судову технічну експертизу документу, проведення якої доручити Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (54038, м. Миколаїв, вул. Карпенка, 27)

3. На вирішення експерта поставити наступне питання:

1) Чи був нанесений текст накладної №37 від 17.11.2014 (оригінал знаходиться - том 1 а.с. 140) на аркуш паперу до, чи після проставляння підпису від імені Димитрова Г.Д на вказаний аркуш?

4. Попередити судових експертів до початку проведення судової експертизи про кримінальну відповідальність, передбачену статями 384, 385 Кримінального кодексу України, за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

5. Витрати по проведенню експертизи покласти на позивача - фізичну особу-підприємця Димитрова Георгія Дем`яновича . Зобов`язати фізичну особу-підприємця Димитрова Георгія Дем`яновича оплатити рахунок експертної установи за проведення судової експертизи, докази оплати надати до суду.

6. Провадження у справі №915/878/16 зупинити до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

7. Копію ухвали направити сторонам у справі, а також експертній установі разом з матеріалами справи №915/878/16.

Ухвала суду, набирає законної сили у відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена у відповідності ст.255 ГПК України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.08.2019.

Суддя Н.О. Семенчук