ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.08.2019

Справа № 910/6838/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Техновіт Агро”

до Публічного акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Ратнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

про стягнення 110328,66 грн.

за участі представників:

від позивача: Овсієнко Р.М., за довіреністю,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Техновіт Агро” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” про стягнення перерахованих коштів за придбання предмета іпотеки за лотом № 247720 на електронних торгах у розмірі 110328,66 грн., оскільки відповідні електронні торги з реалізації предмета іпотеки були визнані недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

11.06.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.06.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Ратнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та встановлено процесуальні строки для подання письмових пояснень сторонами.

У відзиві на позов відповідач вказав, що у матеріалах справи відсутні докази підтвердження отримання ним грошових коштів від позивача, у зв'язку з чим є необґрунтованими твердження останнього про відсутність підстав для набуття цих грошових коштів відповідачем. Крім того, відповідач не виступав стороною правочину щодо відчуження майна шляхом продажу на електронних торгах, а тому до нього не може бути застосована передбачена статтею 216 ЦК України реституція.

У відповіді на відзив позивач вказав на наявність у матеріалах справи доказів того, що сплачені позивачем грошові кошти за придбання майна на електронних торгах були перераховані відповідачу, який безпідставно заперечує про відсутність таких доказів. При цьому, правові підстави для збереження цих коштів у відповідача відсутні, оскільки правочин, на підставі якого відповідач набув вказані кошти, визнаний судом недійсним.

Третя особа у письмових поясненнях на позов підтримала правову позицію позивача та вказала на відсутність правових підстав для збереження відповідачем грошових коштів, сплачених позивачем за придбаний лот, електронні торги за яким визнані судом недійсними.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На виконанні ВДВС перебувало зведене виконавче провадження № 21220555 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Волинської області у справах №№ 5/85-1, 5/86-1, 5/87-1, 02/143-1 про стягнення з ФГ "Гурич" на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" загалом 2 070 442,92 грн. заборгованості за кредитними договорами.

06.12.2017 організатором торгів ДП "Сетам" проведено електронні торги по лоту № 247720, а саме: зерноскладу загальною площею 897,1 кв.м., який знаходиться за адресою: Волинська область, Ратнівський район, село Самари (Язавні), вул. Радянська, 1а, зі стартовою ціною 104 064 грн.

21.09.2017 у межах виконавчого провадження № 21220555 державним виконавцем ВДВС проведено опис й арешт майна боржника ФГ "Гурич", у тому числі, й нерухомого майна, а саме: зерноскладу А-1 площею 897,1 кв.м., що перебуває в іпотеці ПАТ "Державний ощадний банк України" (стягувача) та розміщене по вул. Радянській, 1а в селі Самари (Язавні) Ратнівського району Волинської області, про що винесено відповідну постанову.

06.12.2017 організатором торгів ДП "Сетам" проведено електронні торги по лоту № 247720, а саме: зерноскладу загальною площею 897,1 кв.м., який знаходиться за адресою: Волинська область, Ратнівський район, село Самари (Язавні), вул. Радянська, 1а. Стартова ціна - 104 064,00 грн.;

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 06.12.2017 № 301767 переможцем електронних торгів по лоту № 247720 визначено учасника № 8 із ціновою пропозицією 200000 грн.

Надалі, оскільки кожен із визнаних у подальшому переможцями учасників № 8, 4, 10, 9 кошти за придбане майно не вніс, ДП "СЕТАМ" відповідно до протоколу від 14.02.2018 № 316497 проведення електронних торгів визначено іншого переможця електронних торгів – учасника № 7 ТОВ "Техновіт Агро", який виступив із ціновою пропозицією в розмірі 129039,36 грн., та якому надано строк для проведення розрахунків до 28.02.2018.

Наведені обставини встановлені судовими рішеннями у справі № 903/145/18 та згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України не потребують повторного доказування.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 16.04.2018 у справі № 903/145/18, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.07.2018, позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" задоволено: визнано недійними електронні торги з реалізації майна, що є предметом іпотеки, а саме: приміщення зерноскладу, загальною площею 897,1 кв.м, яке знаходиться за адресою: Волинська обл., Ратнівський район, с. Самари (Язавні), вул. Радянська, 1а, оформлені протоколом від 14.02.2018 № 316497 проведення електронних торгів та актом державного виконавця Ратнівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 27.02.2018 про реалізацію предмета іпотеки.

Вказані судові рішення змінені постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у частині розподілу судових витрат.

Із матеріалів даної справи вбачається, що позивач перерахував за придбаний предмет іпотеки суму в розмірі 110328,66 грн. згідно банківської виписки з рахунку від 13.02.2018, у зв'язку з чим державним виконавцем 27.02.2018 складено акт про реалізацію предмета іпотеки.

Відповідно до платіжного доручення від 16.02.2018 № 326 перераховані позивачем кошти третя особа перерахувала на рахунок іпотекодержателя (стягувача) – відповідача.

З огляду на визнання електронних торгів недійсними позивач звернувся 05.12.2018 з листом № 5/12-1 до третьої особи з вимогою повернути перераховані за придбання предмета іпотеки кошти, у відповідь на який третя особа листами від 26.12.2018 № 9224/03-17-14 та 18.04.2019 № 3455/03-17-14 повідомила, що відповідні кошти перераховані відповідачу, який відмовляється їх повертати.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.11.2018 третя особа зверталася до відповідача з листом № 8567/03-17-14 щодо повернення на її рахунок сплачених позивачем коштів за придбаний лот, однак відповідач листом від 11.12.2018 № 55-1/1723/115270/2018-02 у поверненні коштів відмовив, з огляду на неможливість застосування у даному випадку реституції.

Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, та зокрема, застосовуються до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного за недійсним правочином.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов'язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, кондикція – це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Судом встановлено, що між сторонами відсутні договірні відносини та відповідач набув грошові кошти позивача у розмірі 110328,66 грн., перераховані через рахунки третьої особи, в якості оплати за придбане майно в порядку його реалізації шляхом проведення електронних торгів, визнаних у подальшому судом недійсними.

Беручи до уваги, що грошові кошти володіють родовими ознаками та є замінними речами, і позивач не пов'язаний із відповідачем договірними правовідносинами щодо цих грошових коштів, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред’явленої позивачем кондикційної вимоги до відповідача про повернення сплачених позивачем 110328,66 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати у вигляді суми судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо зазначених позивачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат 16500 грн. на правову допомогу адвоката, то останні розподілу між сторонами не підлягають, оскільки позивачем не надано відповідних доказів згідно статті 126 ГПК України щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Техновіт Агро» задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г; ідентифікаційний код 00032129) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Техновіт Агро” (04071, м. Київ, пров. Електриків, 5, кв. 18; ідентифікаційний код 34429213) 110328 (сто десять тисяч триста двадцять вісім) грн. 66 коп. безпідставно збережених коштів, а також 1921 (одну тисячу дев’ятсот двадцять одну) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20.08.2019.

Суддя                      К.В. Полякова