ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/1307/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. – головуючого, Міщенка І. С., Могила С. К.,

секретар судового засідання – Мельникова Л. В.,

за участю представників:

позивача – Орла С. С. (адвокат),

відповідача – не з'явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Донецької області від 03.09.2018 (суддя Фурсова С. М.) і постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 (Склярук О. І. – головуючий, судді Дучал Н. М., Россолов В. В.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа",

про стягнення 139 983 788,48 грн.

Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1 У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі – АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" (далі – ККП "Донецькміськтепломережа") про стягнення 139 983 788,48 грн, з яких: 2 995 512,21 грн – пеня нарахована за період із 18.06.2015 по 14.07.2015; 18 511 397,63 грн – 3 % річних, нараховані за період із 18.06.2015 по 23.05.2018; 118 476 878,64 грн інфляційні втрати, нараховані за червень 2015 року – квітень 2018 року.

2. Позовні вимоги обґрунтовано порушенням ККП "Донецькміськтепломережа" умов договору купівлі-продажу природного газу від 25.11.2013 № 487/14-БО-7 (далі – договір) щодо своєчасного здійснення розрахунків за поставлений природний газ, у зв'язку з чим нараховано пеню, інфляційні втрати і 3 % річних.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.09.2018 у справі № 905/1307/18, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019, позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ККП "Донецькміськтепломережа" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 18 511 397,63 грн 3 % річних, 118 476 878,64 грн інфляційних втрат; у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 2 995 512,21 грн пені відмовлено повністю.

4. Судові рішення у частині задоволення позову аргументовано доведеністю та обґрунтованістю вимог, а в частині відмови у задоволенні позовних вимог – неправомірністю нарахування пені у період дії мораторію на нарахування та стягнення пені, інших штрафних санкцій, встановленого згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" від 13.01.2015 № 85-VІІІ (далі – Закон № 85-VІІІ).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Донецької області від 03.09.2018 і постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі № 905/1307/18, АК "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені у сумі 2 995 512,51 грн, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. В обґрунтування доводів, викладених у касаційній скарзі, позивач зазначає про прийняття оскаржуваних судових рішень із порушенням положень пункту 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", частини 2 статті 2 Закону № 85-VІІІ, статті 1 Закону України "Про електроенергетику", статті 175 Господарського кодексу України, статей 11, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), оскільки позивач не є енергопостачальною компанією, а тому дія Закону № 85-VІІІ не поширюється на спірні правовідносини.

7. На думку скаржника, суди також не врахували правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16.10.2018 у справі № 913/65/18.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

8. Відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

9. Як убачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 25.11.2013 між АТ "НАК "Нафтогаз України" і ККП "Донецькміськтепломережа" укладено договір, за умовами якого продавець зобов’язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах зазначеного договору.

10. Відповідно до пункту 1.2 договору (у редакції додаткової угоди від 21.01.2014 № 1) газ, що продається за цим договором, покупець використовує виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

11. У пункті 2.1 договору сторони узгодили, що продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 78 450 тис.куб.м., у щомісячних обсягах, вказаних у даному пункті.

12. У пункті 9.3 договору сторони визначили строк, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків, річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

13. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (пункт 11.1 договору).

14. Крім цього, суди попередніх інстанцій установили, що рішенням Господарського суду Донецької області від 07.12.2015 у справі № 905/2656/1, встановлено наявність у ККП "Донецькміськтепломережа" перед АТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості за договором, тому стягнули з ККП "Донецькміськтепломережа" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 210 487 859,34 грн основного боргу, 13 343 917,60 грн пені, 5 072 327,15 грн - 3 % річних, 107 723 443,67 грн інфляційних втрат.

15. Отже, факт порушення відповідачем умов договору є доведеним і, враховуючи положення статті 75 ГПК України, не підлягає доказуванню під час розгляду цієї справи.

16. Спір у справі № 905/1307/18 стосується стягнення з відповідача 2 995 512,21 грн пені, нарахованої за період із 18.06.2015 по 14.07.2015, 18 511 397,63 грн - 3 % річних, нарахованих за період із 18.06.2015 по 23.05.2018 і 118 476 878,64 грн інфляційних втрат, за період червень 2015 року – квітень 2018 року.

Позиція Верховного Суду

17. Заслухавши суддю-доповідача, присутніх представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

18. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

19. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

20. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

21. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов’язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

22. З урахуванням викладеного суд не приймає та не розглядає доводи скаржника, пов’язані із переоцінкою доказів і встановленням обставин справи наново.

23. Колегія суддів зауважує, що судові рішення в частині стягнення інфляційних витрат і 3 % річних не оскаржує жодна зі сторін.

24. АТ "НАК "Нафтогаз України" оспорює правомірність висновків судів попередніх інстанцій саме щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення пені у сумі 2 995 512,21 грн, нарахованої за період із 18.06.2015 по 14.07.2015, оскільки вважає, що суди неправильно застосували положення Закону № 85-VІІІ.

25. З урахуванням положень статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції переглядає цю справу саме у межах доводів і вимог, наведених у касаційній скарзі.

26. Статтею 1 Закону № 85-VІІІ визначено, що його метою є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових і майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31.12.2015 цим громадянам має бути погашено заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

27. Згідно зі статтею 2 Закону № 85-VІІІ на час, визначений у статті 1 цього Закону, встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

28. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

29. У пункті 5 статуту АТ "НАК "Нафтогаз України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на дату прийняття Закону), визначено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

30. За змістом пункту 6 статуту Компанії (у зазначеній редакції) предметом її діяльності є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

31. Згідно з пунктом 2 статті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 № 705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн куб.м і підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії.

32. Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам'яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам'яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф'яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

33. Тобто природний газ як матеріальний об`єкт - різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання. Отже, це один із видів енергетичних ресурсів.

34. Оскільки, природний газ - енергетичний ресурс, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, що підтверджується матеріалами справи, позивач є постачальником енергоресурсу.

35. Отже, у розумінні положень статті 2 Закону № 85-VІІІ АТ "НАК "Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією.

36. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 913/66/18 (постанова об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019), а також у справі № 905/272/18 (постанова від 31.01.2019), та у справі № 905/1308/18 (постанова від 15.05.2019).

37. У справі, яка розглядається, колегія суддів не вважає за необхідне відступати від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду.

38. Аргументи скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень статті 2 Закону № 85-VІІІ, пункту 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", статті 1 Закону України "Про електроенергетику" та статті 275 Господарського кодексу України суд відхиляє як хибні, з огляду на таке.

39. Положення Закон України "Про електроенергетику" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, які пов’язані з поставкою природного газу, а у статті 2 Закону № 85-VІІІ як спеціальній нормі щодо встановленого мораторію вжито автономну категорію "енергопостачальна компанія" по відношенню до загальної статті 275 Господарського кодексу України.

40. Так, віднесення суб’єкта до "енергопостачальної компанії" у розумінні статті 2 Закону для цілей визначення можливості застосування мораторію обумовлено виключно ознаками, наведеними у цій статті, та не залежить від необхідної відповідності такого визначення "енергопостачальника", наведеного у статті 275 Господарського кодексу України. Такими спеціальними нормативними ознаками енергопостачальної компанії, визначеними у статті 2 Закону, є: здійснення поставок енергоресурсів; споживання цих енергоресурсів виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг; надання виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, обумовлених споживанням енергоресурсів, цих послуг в районі проведення антитерористичної операції.

41. Таким чином, викладене тлумачення положень статті 2 Закону № 85-VІІІ є таким, що відповідає його меті.

42. Заперечення позивача щодо застосування положень статті 714 Цивільного кодексу України в силу загального характеру відносно до статті 275 Господарського кодексу України суд також відхиляє, оскільки предмет регулювання зазначеної статті Цивільного кодексу України щодо категорії "енергоресурси" взагалі не стосується змісту статті 275 Господарського кодексу України, в якій йдеться про поставку енергії, а не енергоресурсів, і підстав для ототожнення зазначених понять позивач не навів.

43. Таким чином, установивши, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач - виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де у спірний період часу проводилася антитерористична операція, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про поширення на спірні правовідносини, пов'язані зі стягненням пені, мораторію, встановленого згідно з частиною 2 статті 2 Закону № 85-VІІІ.

44. Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у частині стягнення з відповідача пені за прострочення виконання взятих на себе зобов'язань за договором.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

45. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу – без задоволення.

46. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 309 ГПК України).

47. Ураховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат

48. Оскільки підстав для скасування рішення та постанови немає, судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на скаржника.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі № 905/1307/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 03.09.2018 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі № 905/1307/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          І. С. Міщенко

С. К. Могил