ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.08.2019

Справа № 910/7875/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50079) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680) про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу у розмірі 73154,70 грн., -

Представники сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

В С Т А Н О В И В:

Позивач – Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» неустойку за несвоєчасну доставку вантажів в жовтні-листопаді 2018 року у розмірі 73154,70 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині своєчасної доставки вантажу, що стало підставою для нарахування останньому неустойки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 11.07.2019, надано строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву не пізніше п’ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу надано строк не пізніше п’яти днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу надано строк протягом п’яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання

Копію ухвали про відкриття провадження у справі позивачем отримано 26.06.2019, відповідачем – 25.06.2019, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 69-70).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 15.08.2019.

В судове засідання 15.08.2019 сторони не з’явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, суд про причини неявки не повідомили.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні – листопаді 2018 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до станції призначення Терни Придніпровської залізниці були прийняті до перевезення завантажені вагони, одержувачем яких визначено Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується залізничними накладними № 80382, № 19265, № 19266, № 19267, № 19268, № 19269, № 19270, № 19271, № 19272, № 19273, № 19274, № 19275, № 19276, № 19277, № 19278, № 19279, № 19280, № 19281, № 19282, № 19283, № 80747, № 425959, № 425967, № 425975, № 425983, № 425991, № 426064, № 426072, № 426080, № 426098, № 426106, № 426114, № 426122, № 19940, № 20583, № 20584, № 20585, № 20603, № 20604, № 20605, № 20607, № 20608, № 20609, № 20610, № 20611, № 20960, № 20962, № 21124, № 21125, № 21126, № 21127, № 21128, № 21129, № 21130, № 21166, № 21167, № 21168, № 06042, № 06043, № 23564, № 96458411, № 96458412, № 96458439, № 96458456, № 96458457, № 96458454, № 96456835, № 96456836, № 96456837, № 96456846.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає у жовтні-листопаді 2018 року відповідачем в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до станції призначення Терни Придніпровської залізниці за залізничними накладними здійснено перевезення вантажів – «порожние вагоны из-под выгрузки железорудного окатыша, вагоны направляются под погрузку», одержувачем якого є позивач. Проте, за накладними було порушено термін доставки у зв’язку з чим позивачем нараховану до сплати відповідачу неустойку.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов`язки (ч. 1, 2 ст. 11 ЦК) виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин (ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України) може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Зміст господарського договору на підставі ст.180 ГК України становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджених сторонами, так і тими, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Господарський договір (ст.181 ГК України) за загальним правилом викладається в формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, між сторонами фактично укладено договір перевезення вантажу, у зв’язку з чим виникли відносини, які підпадають під правове регулювання статті 909 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування, його роль в економіці і соціальній сфері України, регламентує його відносини з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, іншими видами транспорту, пасажирами, відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу визначає Закон України «Про залізничий транспорт».

Статтею 1 Закону України «Про залізничий транспорт» визначено, що залізниця - відокремлений підрозділ акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - АТ "Укрзалізниця"), утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", який здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні залізничної мережі.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначається Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.04.1998 N 457 (далі – Статут).

Згідно із п. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця

зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджується факт здійснення відповідачем перевезення вантажів, одержувачем яких визначено позивача. Відповідно до означених залізничних накладних вагони, які прямували під до станції призначення Терни Придніпровської залізниці Акціонерним товариством «Українська залізниця» доставлені після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчать відповідні календарні штемпелі видачі вантажу на цих накладних.

Зі змісту наданих залізничних накладних, за якими Акціонерним товариством «Українська залізниця» допущено прострочення доставки вантажу, відмітки про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу одержувачу - Приватному акціонерному товариству «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

30.11.2018 та 04.12.2019 позивачем направлено на адресу відповідача претензії щодо сплати неустойки за порушення строків доставки вантажу за вказаними накладними, які залишені відповідачем без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 10 Цивільного кодексу України, чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України.

Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються як законами та підзаконними актами України, так і міжнародними договорами, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, які є частиною національного цивільного законодавства України.

Україна є учасницею міжнародної угоди, яка регулює діяльність у сфері перевезення вантажів залізничним транспортом, а саме Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), до якої Україна приєдналась 05.06.1992.

Аналіз статей 1 та 3 Розділу І «Загальні положення» Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення свідчить про те, що до сфери застосування Угоди входять усі перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному сполученні між вказаними у другому параграфі статті 3 Угоди станціями, за накладними СМГС та лише по мережі залізниць - країн-учасниць Угоди.

Згідно із ст. 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу виходячи з таких норм: 1) для вантажів великої швидкості: термін на відправлення - 1 добу; термін на перевезення вантажу дрібної відправкою або в середньотонажні контейнері кожну почату 200 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу; термін на перевезення вантажу повагонной, контейнерної відправкою або в великотоннажному контейнері на кожну почату 320 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу; термін на перевезення вантажу повагонной відправкою, що перевозиться з пасажирськими поїздами ( § 4 статті 7 ), на кожну почату 420 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу 2) для вантажів малої швидкості: термін на відправлення - 1 добу; термін на перевезення вантажу дрібної відправкою або в середньотонажні контейнері на кожну почату 150 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу; термін на перевезення вантажу повагонной, контейнерною відправкою або в великотоннажному контейнері на кожну почату 200 тарифних кілометрів в межах кожної залізниці, яка бере участь у перевезенні - 1 добу. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 год. Дня, наступного за днем, в який прийнято до перевезення вантаж і накладна. Якщо вантаж прийнятий з попередніми до відправлення зберіганням, то термін доставки починається з 0.00 год. Дня, наступного за днем, в який цей вантаж призначений до навантаження. На згадку про день навантаження вантажу в накладній повинна бути зроблена відмітка. Термін на перевезення обчислюється по дійсно пройденого вантажем відстані між станцією відправлення і станцією призначення.

Відповідно до ст. 27 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення за прострочення в доставці вантажу залізниця сплачує одержувачу штраф, розмір якого визначається виходячи з провізної плати тієї залізниці, яка допустила прострочення, і величини (тривалості) прострочення, яка визначається як відношення прострочення (в добі) до загального терміну доставки, а саме: 6% провізної плати при простроченні не більше однієї десятої загального терміну доставки; 12% провізної плати при простроченні більше однієї десятої, але не більше двох десятих загального терміну доставки; 18% провізної плати при простроченні понад два десятих, але не більше трьох десятих загального терміну доставки; 24% провізної плати при простроченні понад три десятих, але не більш як чотири десятих загального терміну доставки; 30% провізної плати при простроченні понад чотири десятих загального терміну доставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивачем розраховано відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки та враховуючи § 2 ст. 45 УМВС визначено відсоток провізної плати (30%), який є неустойкою за прострочення доставки вантажу, розмір якої становить 73154,70 грн. Вказаний розрахунок суд приймає в якості належного та достовірного доказу, що підтверджується фактичними обставинами справи. Доказів щодо спростування наданого рохрахунку та заперечень щодо заявлених позовних вимог відповідачем надано не було.

Таким чином, внаслідок прострочення відповідачем строків доставки вантажів, Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» правомірно нарахувало залізниці неустойку на загальну суму 73154,70 грн. у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача у справі 1921,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору, на підставі положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов – задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50079, ідентифікаційний код 00191023) неустойку у розмірі 73154 грн. 70 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп., а всього 75075 (сімдесят п’ять тисяч сімдесят п’ять) грн. 70 (сімдесят) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено та підписано 21.08.2019.

Суддя В.О.Демидов