ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.08.2019 Справа № 917/1333/19

Суддя Іванко Л.А., розглянувши

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Сельхозкомплект", вул.Івана Мазепи, 13, м.Полтава, ідент. код 41955953

до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вул.Героїв -пожежників, 13, м.Полтава, ідент. код 34874347

про зняття арешту з майна

встановив:

01.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сельхозкомплект» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про арешт майна ВП № 39397054 від 05.10.2018 року в частині арешту нерухомого майна: квартири № 205 , загальна площа 36,6 кв. м, що належить ТОВ "Сельхозкомплект", а саме з:

- квартира № 205 , загальна площа 36,6 кв.м, житлова площа 18,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Героїв АТО, буд.63 (підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий № 986, виданий 21.03.2018);

- квартира № 195, загальна площа 65,6 кв.м, житлова площа 39,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Героїв АТО, буд.№ 63 (підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий № 985, виданий 21.03.2018);

- квартира № 193, загальна площа 67,0 кв.м, житлова площа 39,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Героїв АТО, буд.63 (підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий № 984, виданий 21.03.2018), що накладені постановою державного виконавця Ніколенко Станіславом Васильовичем (Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області) на підставі Постанови про арешт майна (серія та номер ВП №39397054), виданої 05.10.2018 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про арешт майна боржника ПАТ БК "Букрос", , адреса:Полтавська область, м.Полтава, вул.Половки, 88/1, шляхом припинення запису про обтяження (арешт нерухомого майна) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна.

19.08.2019 року згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу № 917/1333/19 передано на розгляд судді Іванко Л.А.

Однак, судді Іванко Л.А. відомо про надходження до Вищої ради правосуддя скарги від ТОВ "Сельхозкомплект" в особі адвоката Черненка А.І. про притягнення судді Іванко Л.А. до дисциплінарної відповідальності за прийняття позовної заяви про зняття арешту з майна без автоматизованого розподілу.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року No 1 був затверджений Коментар до Кодексу суддівської етики (далі - Коментар).

В цьому Коментарі зазначено, що суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка була бездоганною з точки зору стороннього спостерігача . Дії та поведінка судді повинні підтримувати впевненість громадськості у чесності й непідкупності судових органів. Не досить лише вершити правосуддя; потрібно, щоб його звершення було очевидним для загалу.

В Коментарі також зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес Згідно з положеннями коментованої статті підставою для самовідводу може стати обставина, коли судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Це означає, що особисто судді стали відомі певні обставини або факти, які потенційно можуть вплинути на прийняття ним рішення по справі або викликати у сторін сумніви в справедливості та об`єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушільдт проти Данії» (Заява № 10486/83) від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява № 3949/02) від 09.11.2006 судом зазначено, що наявність безсторонності згідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що у питанні визначення безсторонності суду, навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відповідно до рішення у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (Заява № 16695/04) від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

В Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Згідно п.2 рішення зборів суддів від 12.04.2016 року справи, в яких стороною є особа, щодо якої господарським судом Полтавської області чи іншим господарським судом порушена справа про банкрутство, а також інші справи та заяви, при вирішенні та розгляді яких виникає питання застосування законодавства про банкрутство, розглядаються суддями колегії з питань банкрутства.

Вбачається, що даний спір виник між товариством з обмеженою відповідальністю "Сельхозкомплект" та відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в ході виконавчого провадження, в результаті накладення постановою державного виконавця арешту на майно боржника ПАТ "БК "Букрос", і при вирішенні цієї позовної заяви норми законодавства про банкрутство не застосовуються, а отже, передача судової справи № 917/1333/19 раніше визначеному складу суду здійснена безпідставно.

Враховуючи викладену в скарзі позицію заявника, будь-яке процесуальне рішення судді за результатами розгляду позовної заяви, може стати підставою для звинувачень судді в упередженості та необ`єктивності, спричинити конфліктні ситуації.

Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм та практики Європейського суду з прав людини, за вказаних обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду відносно розгляду конкретного спору та запобігання здійсненню маніпулювання обставинами, пов`язаними з розглядом суддею даної справи, посилань на упередженість судді у разі оскарження, в подальшому, процесуальних рішень в цій справі, суд вважає за доцільне заявити самовідвід від розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заявити та задовольнити самовідвід судді Іванко Л.А. від розгляду справи № 917/1333/19.

Ухвалу надіслати учасникам справи.

Ухвала підписана 27.08.2019 року

Ухвала прийнята в нарадчій кімнаті. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Іванко Л.А.