СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2019 р. Справа № 905/765/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (вх. №2305Д/3) на рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2019 (суддя Чернова О.В., повний текст рішення складено та підписано 26.06.2019) по справі № 905/765/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ААС", м. Маріуполь Донецької області

до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області

про стягнення 316 513,40 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича фірма ААС" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення заборгованості за договором підряду №2018/07ЦРПС від 03.09.2018 у розмірі 316513,40 грн, з яких 275978,57 грн - сума основного боргу, 31302,77 грн - пеня, 2608,57 грн - 3% річних, 6623,49 грн - індекс інфляції.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.06.2019 у справі №905/765/19 (суддя Чернова О.В.) позовні вимоги ТОВ "Науково - виробнича фірма ААС" до ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення заборгованості за договором підряду №2018/07ЦРПС від 03.09.2018 у розмірі 316513,40 грн, з яких 275 978,57 грн - сума основного боргу, 31 302,77 грн - пеня, 2 608,57 грн - 3% річних, 6 623,49 грн - індекс інфляції - задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на користь ТОВ "Науково - виробнича фірма ААС" заборгованість за договором підряду №2018/07ЦРПС від 03.09.2018 у розмірі 316 241,21 грн, з яких 275 978,57 грн - сума основного боргу, 31030,58 грн - пеня, 2 608,57 грн - 3% річних, 6 623,49 грн - індекс інфляції та витрати на оплату судового збору в розмірі 4743,43 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу - 7 000,00 грн.

Відповідач, ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", звернувся до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2019 у справі №905/765/19 та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Також заявник апеляційної скарги просить в разі залишення рішення без змін, зменшити суму штрафних санкцій на 90%, керуючись ст. 233 ГК та ст. 86 ГПК України. При цьому, відповідач зазначає, що на його думку прийняте рішення в порушення норм процесуального та при неправильному застосуванні норм матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

25.07.2019 системою автоматизованого розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи №905/765/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Барбашова С.В.; суддя Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" та надано позивачу строк до 12.08.2019 для надання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів заявнику апеляційної скарги в порядку ст. 263 ГПК України.

09.08.2019 на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача ТОВ «Науково-виробнича фірма ААС» (вх. №7488) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2019 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу за супровід справи №905/765/19 у Східному апеляційному господарському суді в сумі 10 000,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 розгляд справи №905/765/19 було призначено на 27.08.2019.

Представники сторін не скористалися наданим правом брати участь в судовому засіданні, явка представників обов`язковою не визнавалась.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 03.09.2018 між ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (відповідач по справі, замовник) та ТОВ «Науково - виробнича фірма ААС» (позивач по справі, підрядник) укладено договір підряду №2018/7ЦРПС, за умовами якого підрядник зобов`язується власними та/або залученими силами за завданням замовника у відповідності до умов цього договору виконати роботи, передбачені графіком проведення ремонту на ПрАТ «МК «Азовсталь», договірними цінами та/або заявками замовника. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити (якщо інше не передбачено положеннями цього договору) виконані підрядником роботи (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Сторони домовились, що вартість, вид та об`єм усіх робіт, що виконуються за договором, узгоджується договірними цінами, які містять посилання на цей договір та є його невід`ємною частиною (п.2.1. договору).

Порядок розрахунків сторони визначили в розділі 4-му договору. Так, розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється замовником після підписання двохстороннього акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом сплати грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника, зазначений у цьому договорі, протягом 45 (сорока п`яти) банківських днів з дати акцепту рахунку підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Рахунок надається підрядником не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт (п.4.1.1. договору).

За приписами п.9.1. передавання - приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно або по факту виконання робіт з оформленням актів приймання виконаних робіт (акт форми КБ-2В).

Відповідальність сторін визначена у розділі 16-му спірного договору. У разі порушення замовником строків оплати виконаних робіт, передбачених цим договором, він сплачує підряднику пеню у розмірі 0,5% від вартості виконаних, але несплачених робіт за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (п.16.2. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2018, а в частині гарантійних зобов`язань та санкцій за їх порушення - до спливу гарантійного строку (п. 18.1. договору).

Даний договір підписаний сторонами у встановленому законодавством порядку та скріплений печатками без жодних зауважень сторін.

Позивач здійснив взяті на себе зобов`язання за спірним договором підряду і виконав роботи на загальну суму 275 978,57 грн, що підтверджується Актом приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за листопад 2018 року, який підписано сторонами без зауважень (а.с.21,22).

За результатами виконаних робіт позивач виставив рахунок №540 від 27.11.2018 на суму 275 978,57 грн, який отримано відповідачем - 27.11.2018, що підтверджується відбитком штемпеля останнього про отримання (а.с.75).

Позивач скористався наданим йому правом досудового врегулювання даного спору шляхом направлення претензії б/н від 10.04.2019 на адресу відповідача разом з рахунком №540 від 27.11.2018 з вимогою сплатити заборгованість за договором підряду №2018/07ЦРПС від 03.09.2018 у розмірі 275 978,57 грн. (ас.24), однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором підряду №2018/07ЦРПС від 03.09.2018 внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 275 978,57 грн, позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційних витрат, на примусовому стягненні яких наполягає останній, в зв`язку з чим підрядник і звернувся до господарського суду Донецької області за захистом своїх прав.

Господарський суд, частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що відповідачем, всупереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу доказів виконання взятих на себе зобов`язань за спірним договором до матеріалів справи не надав, внаслідок неналежного виконання грошових зобов`язань за договором підряду утворилась та не погашена заборгованість у розмірі 275 978,57 грн, що вважається порушенням згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

З приписів статті 3 Цивільного кодексу України вбачається, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Разом із тим частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Укладений між сторонами договір є договором підряду. Зобов`язання за договором підряду регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з вимогами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 1 ст. 889 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З аналізу викладених норм вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов`язок підрядника виконати певну роботу відповідає обов`язку замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Позивач в повному обсязі та в строк виконав роботи, які визначені умовами договору підряду №2018/07ЦРПС від 03.09.2018 у листопаді 2018р. на суму 275978,57 грн., що підтверджується Актом приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за листопад 2018р.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав покладені на нього зобов`язання щодо повної оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість. В той же час, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов`язку з оплати виконаних робіт у сумі 275 978,57 грн. протягом 45 (сорока п`яти) банківських днів з дати акцепту рахунку підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт згідно п.4.1.1. спірного договору, а саме до 05.02.2019 року включно.

Господарський суд Донецької області задовольнив позовні вимоги в частині щодо стягнення з відповідача на користь відповідача суми основної заборгованості в сумі 275 978,57 грн з огляду на їх доведеність та обґрунтованість, із чим повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Стосовно заявленої до стягнення суми пені, нарахованої ТОВ «НВФ ААС» підприємству відповідача, колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується із задоволенням господарським судом позовних вимог в цій частині в сумі 31030,58 грн (з урахуванням допущеної позивачем арифметичної помилки в розрахунку) з огляду на таке.

Як вже зазначалось, сторони самі узгодили питання відповідальності за неналежне виконання договору, зокрема в п.16.2. визначено, що у разі порушення замовником строків оплати виконаних робіт, передбачених цим договором, він сплачує підряднику пеню у розмірі 0,5% від вартості виконаних, але несплачених робіт за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що домовленість позивача та відповідача про застосування, зокрема, пені сформульована безпосередньо у п.16.2. договору №2018/07ЦРПС від 03.09.2018р., вимоги ст. 547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, видом якого у розумінні ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Крім того, до стягнення з підприємства відповідача були заявлені 2608,57 грн річних та 6 623,49 грн - інфляційних, які також обґрунтовано були задоволені господарським судом Донецької області, з урахуванням приписів ч.2 ст.625 ЦК України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, отже, проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

У той час, відповідач звернувся як до місцевого господарського суду, так і до апеляційного господарського суду із клопотанням про зменшення розміру стягуваної пені на 90% в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що ПрАТ «Азовсталь» знаходиться в тяжкому фінансовому становищі. Тяжкий матеріальний стан обумовлений тим, що м. Маріуполь, яке є місцем реєстрації відповідача, є населеним пунктом в якому проводилась антитерористична операція у відповідності до наказу керівника Анти терористичного центру при СБУ №33/6/а від 07.10.2014 «Про визначення районів проведення анти терористичної операції і термін її проведення». З урахуванням проблем в регіоні, пов`язаних з проведенням військових дій, дуже ускладнилася логістика поставок, а також збільшилися відстані маршруту перевезення залізничним транспортом. Зважаючи на особливості здійснення господарської діяльності на території АТО, дебіторська заборгованість підприємств-контрагентів перед ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» на кінець І кварталу 2019 року склала 38 480 060,00 грн, що негативним чином впливає на можливість достатньою мірою забезпечити виробничий процес, викликає падіння обсягів виробництва та показників прибутку.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ставить право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

При застосуванні частини третьої статті 551 Цивільного Кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України слід мати на увазі, що поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Разом з тим, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім вищевикладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Слід відмітити, що позивач, як і відповідач здійснює свою діяльність на тій же території, що і відповідач, тобто здійснює господарську діяльність на території АТО. В той же час, спірний договір підряду №2018/07ЦРПС сторони по справі укладали в 2018 році і на момент укладення договору антитерористична операція тривала. Укладаючи договір, сторони брали на себе певні зобов`язання та ризики, які обумовлені територією, де вони здійснюють свою господарську діяльність.

В даному випадку суд враховує, що сума пені за несвоєчасну оплату виконаних робіт на умовах договору № 2018/07ЦРПС від 03.09.2018 в розмірі 31 302,77 грн не є "значно" чи "надмірно" великою, виходячи із загальної заборгованості по договору

Беручи до уваги викладене, враховуючи недоведеність відповідачем поважності причин неналежного виконання перед позивачем грошових зобов`язань за 2018 рік за договором підряду, враховуючи майновий стан обох сторін, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність доказів акцепту рахунку №540 від 27.11.2018. Однак, такі твердження заявника апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, зокрема копією рахунку №5410 від 27.11.2018 з відміткою відповідача про отримання - 27.11.2018р (а.с. 75). Крім того, умовами п. 4.1.1. договору сторони визначили обов`язок відповідача здійснити розрахунок за виконані роботи після підписання двохстороннього акту приймання-передачі виконаних робіт протягом 45 (сорока п`яти) банківських днів з дати акцепту рахунку позивача. Отже підставою для здійснення відповідачем розрахунків є підписаний з обох сторін акт виконаних робіт (а.с.21,22).

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вирішила відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Обґрунтовуючи свою заяву позивач посилається на те, що у зв`язку із внесенням змін до законодавчих акті в Україні щодо представництва інтересів у суді та з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, позивачем було укладено договір №2018/07ЦРПС/2019 про надання правової допомоги від 03.04.2019, за яким за правову допомогу при розгляді даної справи адвокат отримав плату за представництво та захист інтересів відповідача у сумі 10 000,00 грн за супровід справи в апеляційному господарському суді (платіжне доручення №292 від 06.08.2019).

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Такі ж визначення встановлення розміру гонорару адвоката знайшли своє відображення у пункті 3 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З`їздом адвокатів України від 17.11.2012.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Колегія суддів виходить з того, що адвокат, як представник позивача, в судовому засіданні апеляційної інстанції участі не брав. Водночас, позивач не надав суду апеляційної інстанції доказів, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10000 грн, їх розрахунок із посиланням на встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження, вартість економних транспортних послуг, час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, вартість оплати послуг адвокатів, яка склалася у регіоні, наявні відомості статистики про ціни на ринку адвокатських послуг, тощо. В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги позивачу адвокат в межах апеляційного розгляду даної справи.

Крім того, позивачем жодним чином не доведено факту виготовлення адвокатом складних процесуальних документів в процесі апеляційного розгляду справи, які потребують відповідних затрат часу.

Розмір фактичних видатків, що включені сторонами до гонорару адвоката, позивачем не підтверджений.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду першої інстанції відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України закріпляє обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76 - 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2019 у справі №905/765/19 залишити без змін.

Клопотання Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про зменшення розміру пені на 90% залишити без задоволення.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ААС» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за супровід справи № 905/765/19 у Східному апеляційному господарському суді в розмірі 10 000,00 грн за рахунок відповідача - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.08.2019

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.В. Стойка