РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Справа № 913/398/19

Провадження №7/913/398/19

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Тацій О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чигриної Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу №913/257/19

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 108, )

до Державного підприємства «Первомайськвугілля» (93292, Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, вул. Куйбишева, буд. 21, ),

про стягнення штрафу в розмірі 30250,00 грн.,

Учасники справи у судове засідання не з`явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про стягнення штрафу в розмірі 30 250,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2019 року Державне підприємство «Первомайськвугілля» згідно накладної №53967543 зі станції Світланове Донецької області здійснило відправлення вагону №67915249 на станцію Покровськ Донецької області, однак, під час проходження вагону через станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України уповноваженими особами Акціонерного товариства «Українська залізниця» було проведено перевірку маси вантажу в вагоні, за результатами якої встановлено, що маса вантажу у даному вагоні не відповідає масі, зазначеній у накладній, у зв`язку з чим позивач скористався своїм правом на нарахування штрафу, передбаченим ст. 118 Статуту залізниць України. Зазначене стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та призначити розгляд справи в судовому засіданні на 20.08.2019 року о 10 годині 00 хвилин, в яке викликано учасників справи та їх представників.

Сторони по справі про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином у порядку ст. 120 ГПК України шляхом направлення копій ухвали суду від 25.07.2019 року за їх адресами рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, про що свідчать долучені до матеріалів справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, позивач та відповідач явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили та клопотань про розгляд справи за їх відсутності не заявили.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у строк, встановлений судом, не скористався, поважні причини неподання якого не повідомив, у зв`язку з чим на підставі приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, 19.08.2019 року від представника відповідача через канцелярію господарського суду надішло клопотання про зменшення розміру штрафу, в якому останній, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, просить суд максимально можливо зменшити розмір штрафу, заявлений позивачем у позовних вимогах.

На підтримку своїх вимог посилається на те, що Державне підприємство «Первомайськвугілля» є державним збитковим підприємством, що підтверджується доданими до клопотання копіями балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.06.2019 року та звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 1 півріччя 2019 року. Крім цього, зазначає, що підприємство знаходиться на території проведення антитерористичної операції, що значно ускладнбє виробничу діяльність та суттєво відбивається на його фінансовому стані.

Також, вказує і на те, що негативні наслідки від неправильного зазначення маси вантажу в накладній відсутні, а позивач не зазнав у зв`язку з цим жодних збитків.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року за накладною №53967543 від 22.01.2019 року, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Світланове Донецької залізниці на станцію Покровськ Донецької залізниці відправлено вагон №67915249 з вантажем - вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті.

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною (графа № 4) є ПРаТ ЦЗФ «Мирноградська» (далі - вантажоодержувач) за адресою: 85322, донецька область, м. Димитров, вул. Шосейна, 2.

Вантажовідправником за даною залізничною накладною (графа № 1) є ДП «Первомайськвугілля».

28.01.2019 року на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці при контрольному зважуванні вагона №67915249 виявлено, що вантаж вугілля кам`яне, брутто-96400 кг, тара з документу 22400 кг, нетто - 74000 кг, що більше маси зазначеної в документі на 4350 кг та вантажопідйомності 3000 кг, про що складено комерційний акт №454502/2/54 від 28.01.2019 року, засвідчений підписами ДС ОСОБА_1 , прийомоздавальника ОСОБА_2 та приймальника поїздів ОСОБА_3 .

При цьому, в комерційному акті вказано, що зважування проводилось без відчеплення при повній зупинці на справних повірених 150 т вагонних вагах №8 ст. Павлоград-1 (повірка 12.12.2018) прийомоздавальником ОСОБА_2 в присутності ДС ОСОБА_1 , приймальника поїздів ОСОБА_3 Зважування проводилось двічі комісією в тому ж складі, маса брутто 96400 кг не змінилась. Навантаження в вагоні нижче бортів 0,3-0,4 м рівномірне, без вибірок та заглиблень. Вантаж вкритий снігом, маркування не проглядається. Сніжне покриття не порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Двері люка зачинені, течі та слідів течі вантажу не має.

Разом з тим, з акту загальної форми №125 від 28.01.2019 року, засвідченого підписами тих же осіб, які склали комерційний акт, вбачається, що 28.01.2019 року виконане контрольне зважування вагона №67915249 на справних повірених вагонних вагах №8 ст. Павлоград -1 (повірка 12.12.2018 р.) без відчеплення при повній зупинці. В документі зазначається: вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті, вантаж розміщено та закріплено згідно п. 4 гп. 1 ТУ додатку 3 до СМГС, насипом, навантаження нижче бортів 350 мм, вантаж марковано з нанесенням малюнку з 5 борозд вздовж вздовж вагона від дверей до дверей, нетто 69650 кг, тара 22400 кг.

В дійсності виявилось: вантаж вугілля кам`яне, брутто-96400 кг, тара з документу 22400 кг, нетто - 74000 кг, що більше маси зазначеної в документі на 4350 кг та вантажопідйомності 3000 кг. Навантаження в вагоні нижче бортів 0,3-0,4 м рівномірне, без вибірок та заглиблень. Вантаж вкритий снігом, маркування не проглядається. Сніжне покриття не порушене. Вагон в технічному відношенні справний. Двері люка зачинені, течі та слідів течі вантажу не має.

Посилаючись на те, що у відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, позивач просить суд стягнути з відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати, що становить 30250,00 грн. (6050,00 грн. - провізна плата за всю відстань перевезення х 5).

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 30250,00 грн.

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, та ст. 22 Статуту, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням ст. 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року №863/5084.

Згідно з п. 2.1 вказаних Правил, оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

В силу приписів ч.ч. 1 і 2 с. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту залізниць України).

Згідно з п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України, за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Матеріалами справи підтверджується, що на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №125 від 28.01.2019 року було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №67915249 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, та складено комерційний акт №454502/2/54 від 28.01.2019 року, відповідно до якого за результатами контрольного зважування вагону №67915249 виявилось розходження з документом, що на 4350 кг. більше маси зазначеної у накладній.

Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки підтверджує, що ваги, на яких проводилось зважування вагону №67915249 повірені.

Згідно пункту 28 "Правил приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірні вагони є напіввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Залізниця має перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Так, по прибутті вагону на станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці було здійснено зважування маси вантажу у вагоні, в результаті чого виявлено порушення та складено комерційний акт.

Частиною 1 ст. 26 ЗУ "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах.

Як встановлено судом, комерційним актом №454502/2/54 від 28.01.2019 року підтверджується зазначення в накладній №53967543 маси вантажу 69650 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 74000 кг, що на 4350 кг більше від маси, вказаної у накладній на перевезення.

Названий комерційний акт №454502/2/54 від 28.01.2019 року складено у відповідності з Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року за №334.

У відповідності зі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у складі Касаційного господарського суду у своїй постанові від 05.04.2018 року у справі №906/533/17.

Разом з тим, зважаючи на заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу, суд звертає увагу на наступне.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 161 ГПК України учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Так, відповідач, зокрема, міг висловити свої вимоги та заперечення проти позову у відзиві на позовну заяву, копія якого разом з доданими до нього документами до того ж в силу положень ч. 5 ст. 165 ГПК України мали бути надіслані і позивачу у справі.

Однак, вказаних вимог закону під час звернення з відповідними вимогами до суду відповідачем дотримано не було.

При цьому, у відповідності до приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічні приписи містяться і в ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Слід зазначити, що зменшення розміру санкцій за ст. 233 ГК України є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізоване при наявності сукупності передбачених в контексті коментованої норми обставин.

Відсутність завданих збитків, здійснення відповідачем провізної плати у повному розмірі та не може слугувати підставою зменшення розміру санкцій.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена п. 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до п. 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Наведене узгоджується з позицією Верховного суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 05.02.2019 року у справі №914/2339/17.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про стягнення штрафу в розмірі 30 250,00 грн. - задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Первомайськвугілля» (93292, Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, вул. Куйбишева, буд. 21, ідентифікаційний код 32320594) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680 м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) штраф у розмірі 30 250,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Луганської області протягом двадцяти днів з дня його складення.

Судове рішення складено та підписано 20.08.2019 року.

Суддя О.В. Тацій