ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 рокуСправа № 912/1765/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засідання Безчасної Н.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1765/19

за позовом Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича, АДРЕСА_1 ,

до відповідача Приватного підприємства "Вісмут", 25005, м. Кропивницький, вул. Добровольського, буд. 10-А,

про стягнення 1 770 000,00 грн,

представники:

від позивача - Турчанов О.В., довіреність від 20.06.2019 № 1/06;

від відповідача - Глазков А.С., ордер від 15.07.2019 КР № 67251.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича, яка містить вимоги до Приватного підприємства "Вісмут" про стягнення 1 770 000,00 грн боргу з повернення поворотної фінансової допомоги, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неповернення відповідачем грошових коштів, перерахованих йому як поворотна фінансова допомога (без укладення відповідних договорів у письмовій формі). Крім того зазначає, що звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів у сумі 1 770 000,00 грн у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, проте, вимога була залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

Ухвалою від 26.06.2019 відкрито провадження у справі № 912/1765/19; постановлено справу № 912/1765/19 розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.07.2019 на 14:30; сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

16.07.2019 до господарського суду, в межах строку визначеного в ухвалі суду від 26.06.2019, надійшов відзив на позовну заяву Приватного підприємства "Вісмут" від 16.07.2019 № б/н, в якому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, в задоволенні позову просить відмовити. Відповідач посилаючись на ст.ст. 202, 205, 207, 208, 1046, 1047 Цивільного кодексу України, п. 14.1.257. Податкового кодексу України, п. 3.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, вказує, що договір позики в письмовій формі сторони не укладали, в призначенні платежу платіжних доручень позивач послався на неіснуючий договір і відповідальність за це покладається на самого позивача, інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення договору позивач не надав. Крім того, відповідач зазначає орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу - 35 400,00 грн.

24.07.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Ухвалою від 24.07.2019 господарський суд відклав підготовче засідання у справі № 912/1765/19 на 14.08.2019 на 11:00 год.

12.08.2019 до господарського суду від уповноваженого представника Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича надійшли письмові пояснення з окремого питання, а саме щодо належності заявленої позивачем підстави позову.

14.08.2019 господарський суд продовжив підготовче засідання.

У підготовчому засіданні сторонам запропоновано надати суду докази щодо обліковування у бухгалтерському та податковому обліку спірної суми боргу, однак, представники сторін не скористалися наданою можливістю.

Ухвалою від 14.08.2019 закрито підготовче провадження у справі № 912/1765/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2019 на 10:00 год.

23.08.2019 господарським судом відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 23.08.2019 приймали участь представники позивача та відповідача.

Представником позивача позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача позовні вимоги заперечено в повному обсязі, а також надано суду письмові заперечення на пояснення з окремого питання від 23.08.2019 № б/н.

В судовому засіданні 23.08.2019 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За період з 27.12.2017 по 30.01.2019 Селянське (фермерське) господарство "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича перерахувало на банківський рахунок Приватного підприємства "Вісмут" грошові кошти в розмірі 1 770 000 грн.

Вказані обставини підтверджується наявними матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями:

- від 27.12.2017 № 28 на суму 120 000 грн;

- від 09.01.2018 № 1 на суму 120 000 грн;

- від 18.01.2018 № 2 на суму 140 000 грн;

- від 15.02.2018 № 2 на суму 60 000 грн;

- від 26.03.2018 № 1 на суму 100 000 грн;

- від 20.04.2018 № 362 на суму 30 000 грн;

- від 06.07.2018 № 05 на суму 50 000 грн;

- від 24.10.2018 № 469 на суму 100 000 грн;

- від 28.11.2018 № 547 на суму 180 000 грн;

- від 29.11.2018 № 550 на суму 60 000 грн;

- від 03.12.2018 № 555 на суму 200 000 грн;

- від 05.12.2018 № 560 на суму 50 000 грн;

- від 10.12.2018 № 564 на суму 200 000 грн;

- від 12.12.2018 № 565 на суму 10 000 грн;

- від 18.12.2018 № 588 на суму 200 000 грн;

- від 28.12.2018 № 603 на суму 50 000 грн;

- від 30.01.2019 № 621 на суму 100 000 грн (а.с. 13-29).

Призначенням платежу за платіжними дорученнями: "поворотна фінансова допомога" згідно договорів 27/12 від 27.12.2017, 15/02 від 15.02.2018, від 05.07.2018.

Однак, як слідує з матеріалів справи, договори, які зазначені у платіжних дорученнях, між позивачем та відповідачем у письмовій формі не укладались.

Враховуючи, що отримані суми поворотної фінансової допомоги не були повернуті Приватним підприємством "Вісмут", 17.05.2019 Селянське (фермерське) господарство "ТІОС" звернулось до відповідача з вимогою № б/н про повернення на банківський рахунок позивача у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги грошових коштів у сумі 1 770 000,00 грн (а.с. 30).

Відповідач вимогу позивача від 17.05.2019 № б/н не виконав, грошові кошти Селянському (фермерському) господарству "ТІОС" не повернув.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав з позовом у даній справі.

16.07.2019 Приватним підприємством "Вісмут" на адресу Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича направлено лист, в якому вказано, що ПП "Вісмут" не укладало з СФГ "ТІОС" ОСОБА_1 будь-яких договорів поворотної фінансової допомоги та/або договорів позики та не зверталось з проханням (усним або письмовим) надати в користування взагалі будь-які грошові кошти (а.с. 42).

В ході розгляду справи Приватним підприємством "Вісмут" визнано отримання коштів від Селянського (фермерського) господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича у розмірі 1 770 00,00 грн, проте відповідач зазначає, що договори про надання поворотної фінансової допомоги сторонами не укладались, а вказані кошти є безпідставно набутими (ст. 1212 Цивільного кодексу України).

Господарський суд не бере до уваги пояснення позивача з окремого питання від 12.08.2019 № б/н, оскільки в них містяться заперечення підстав відзиву відповідача. Таким чином, вказаний документ фактично є відповідю на відзив, яка мала бути подана, у строки, встановлені судом в ухвалі про відкриття провадження.

Також господарський суд не враховує надані в судовому засіданні 23.08.2019 представником відповідача заперечення на пояснення з окремого питання від 23.08.2019 № б/н, у зв`язку із залишенням без розгляду пояснень позивача з окремого питання від 12.08.2019 № б/н.

Вирішуючи даний спір, господарський суд виходить з наступного.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. (ст. 1046 Цивільного кодексу України)

Статтею 1047 Цивільного кодексу України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно норм ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно абз. 8 п.п. 14.1.257. ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Проаналізувавши норми матеріального права в сукупності з наданими сторонами доказами у справі, господарський суди приходить до висновку про наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин з огляду на те, що позивачем перераховано грошові кошти відповідачу з призначенням платежу "поворотна фінансова допомога", відповідачем кошти отримано без заперечень і зауважень (лист Приватного підприємства "Вісмут" від 16.08.2019 не може слугувати доказом заперечень, оскільки направлений позивачу після подання позову до суду, а не після отримання перерахованих позивачем коштів), кошти перераховувались в період з 27.12.2017 по 30.01.2019, було здійснено 17 платежів протягом більш ніж одного року, у подальшому кошти не повернуто.

Оскільки договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей, позикові відносини між сторонами виникли після передання позичальнику грошових сум, що підтверджується платіжними дорученнями.

Як вказано вище, ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок укладення договорів позики у письмовій формі, якщо сума позики у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Договір позики сторонами укладено з порушенням письмової форми, проте, відповідно до ст. 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 1047 Цивільного кодексу України не передбачає недійсності договору позики у разі недотримання письмової форми договору.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносин, які регулюються главою 71 Цивільного кодексу України, що унеможливлює застосування до таких правовідносин положень ст. 1212 Цивільного кодексу України зважаючи на наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах таким чином, що отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Таким чином, аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов, спростовується проведеним судом аналізом норм чинного законодавства.

За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Господарський суд приходить до висновку, що кошти передані відповідачу в якості позики (поворотної фінансової допомоги) та не повернуті на вимогу позивача, що є порушенням прав позивача на володіння майном.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Селянського фермерського господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича щодо стягнення з Приватного підприємства "Вісмут" боргу з повернення сум фінансової допомоги у розмірі 1 770 000,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на норми ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 26 550,00 грн.

Господарський суд звертає увагу позивача на норми п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", а саме: сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Вісмут" (25005, м. Кропивницький, вул. Добровольського, буд. 10-А; ) на користь Селянського фермерського господарства "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича (28400, Кіровоградська область, смт Компаніївка, вул. Жовтневої АДРЕСА_2 , буд. АДРЕСА_3 кв. 1; ) борг з повернення сум фінансової допомоги у розмірі 1 770 000,00 грн, а також 26 550,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачею) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Селянському (фермерському) господарству "ТІОС" Ткаченка Олександра Івановича ( АДРЕСА_4 , Кіровоградська область, смт АДРЕСА_5 Компаніївка, АДРЕСА_3 кв. 1); Приватному підприємству "Вісмут" (25005, м. Кропивницький, вул. Добровольського, буд. 10-А).

Повне рішення складено 28.08.2019.

Суддя О.Л. Бестаченко