ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

21 серпня 2019 року                                                                       Справа № 913/359/19

Провадження №16/913/359/19

Суддя Косенко Т.В., розглянувши заяву б/н від 14.08.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Міллер» про забезпечення позову

Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Міллер» (вул. Грінченка, б.4, м. Київ, 03038)

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія «Оранта-Лугань», (площа Базарна, б.7, м.Старобільськ, Старобільський район, Луганська область, 92700)

про стягнення 108680 грн 37 коп.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Міллер» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Лугань» про стягнення боргу у сумі 84902,00 грн, штрафу у сумі 16980,40 грн, інфляційних втрат у сумі 594,31 грн, 3% річних у сумі 488,48 грн та пені у сумі 5715,18 грн на підставі договору про надання юридичних послуг № 300/3/06-06-2018 від 06.06.2018.

19.08.2019 (через канцелярію суду) позивач звернувся з заявою № б/н від 14.08.2019 про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Лугань» в розмірі ціни позову, які наявні на його розрахункових рахунках в АТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346, р/р 7501, а також на інших банківських рахунках, виявлених під час виконання ухвали суду, крім арешту грошових коштів, які призначені для виплати заробітної плати працівникам та виконання зобов‘язань з оплати загальнообов‘язкових податків, зборів та платежів.

В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначає, що оскільки, до моменту винесення рішення по цій справі, відповідач має можливість вільно розпоряджатись коштами, що знаходяться на його рахунках та безперешкодно розпоряджатись власним майном, останній також може здійснити всі залежні від нього дії, щоб на момент винесення рішення по справі, отримання коштів з його підприємства було неможливо, внаслідок їх зникнення або зменшення. Крім того, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Лугань» є учасником великої кількості судових процесів де також виступає відповідачем.

Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Господарського суду Луганської області від 19.08.2019 для розгляду заяви № б/н від 14.08.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Міллер» про забезпечення позову у справі №913/359/19 визначено такий склад суду: головуючий суддя (суддя - доповідач): Шеліхіна Р.М.

19.08.2019 на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду №187-р, у зв'язку з тим, що суддя Шеліхіна Р.М. згідно наказу Господарського суду Луганської області № 240-в від 29.07.2019 перебуває у відпустці з 12.08.2019 по 06.09.2019, відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України, п.5.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у господарському суді Луганської області був проведений повторний автоматизований розподіл заяви з метою заміни судді, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019, та заява передана на розгляд судді Косенко Т.В.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов’язання після пред’явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов’язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб’єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, враховуючи викладене, при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 3-4 вказаної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В порушення вказаних приписів законодавства подана позивачем заява про забезпечення позову, за своїм змістом, зводиться лише до припущень щодо можливої нестачі грошових коштів для задоволення вимог позивача та не містить документального обґрунтування і надання належних та допустимих доказів саме неможливості або істотного ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви б/н від 14.08.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Міллер» про забезпечення позову.

Судом звертається увага на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Міллер» не позбавлено права звернутися повторно з відповідною заявою з виконанням усіх вимог, передбачених чинним законодавством.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76, 86, 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви б/н від 14.08.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Міллер» про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Міллер» до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Лугань» про стягнення 108680 грн 37 коп., шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі ціни позову, які знаходяться на розрахункових рахунках Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Лугань» – відмовити.

Ухвала набрала законної сили 21.09.2019 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                Т.В. Косенко