ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2019 р.            Справа№ 910/17625/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Козир Т.П.

суддів:           Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019

у справі №910/17625/18 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 11 275,09 грн.,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 11275,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору страхування серії PKS №1700502 від 27.03.2017, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страхової компанії у якій була застрахована цивільна відповідальність особи, винної у ДТП.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що аварійним комісаром, направленим відповідачем, було встановлено, що характер фактично здійснених ремонтних робіт частково відрізняється від ремонтних робіт, зазначених у наданій позивачем калькуляції, також позивачем надав документи з різною вартістю відновлювального ремонту, тому відповідач здійснив лише часткове відшкодування, а залишок суми, яку позивач просить стягнути, не підлягає сплаті.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 травня 2019 року позов задоволено.

З Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" 11 275 грн. 09 коп. відшкодування, 3000 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката та 1 762 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові. Також було заявлено клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки фізичний знос автомобіля, за висновком аварійного комісара, склав 60,40%, також позивачем було включено до розміру відшкодування вартість деталей, які не замінювались, тому, згідно розрахунку відповідача, розмір страхового відшкодування становив 18119,25 грн. та був повністю сплачений відповідачем. Також вважає неналежним доказом звіт про оцінку, оскільки він наданий позивачем лише на стадії розгляду справи і має суттєві недоліки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу – до 12 липня 2019 року, сторонам роз'яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи, відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду за адресою державної реєстрації.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито 25 червня 2019 року, апеляційна скарга має бути розглянута у строк по 25 серпня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 27 березня 2017 року між позивачем - Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування", як страховиком, та Сліпушко Галиною Миколаївною, як страхувальником, було укладено договір страхування серії РКS №1700502 майнових інтересів власника автомобіля "Toyota RAV-4", державний реєстраційний номер АА6444ВН.

09 лютого 2018 року об 19 год. 40 хв. в м. Києві на вул. Академіка Філатова, 7, Липовенко О.В. керуючи автомобілем марки "Skoda", державний реєстраційний номер АМ9750СВ, порушив п.13.1. Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з застрахованим позивачем автомобілем "Toyota RAV-4", державний реєстраційний номер АА6444ВН, під керуванням Сліпушко Г.М.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано пошкоджень задній частині автомобілю "Toyota RAV-4", що підтверджується схемою на повідомленні про події, що має ознаки страхового випадку, складену Сліпушко Г.М.; відповіддю від НПУ щодо ДТП; актом №126685 огляду транспортного засобу від 12.02.2018.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Липовенка Олексія Вікторовича була застрахована у відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на підставі полісу №АМ/1629027 з лімітом відповідальності по майну у сумі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 1000,00 грн.

Згідно рахунку-фактури від 14.02.2018 №0019/18С, виданого ФОП Курдина Є.М., вартість робіт та запчастин, необхідних для ремонту автомобіля "Toyota RAV-4", становить 52791,03 грн. (з ПДВ).

28 лютого 2018 року позивачем, на підставі страхового акта № 126685 від 28.02.2018, було виплачено страхове відшкодування на рахунок ФОП Курдиної Є.М. у розмірі 49 571,60 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 3808 від 28.02.2018 на суму 49571,60 грн.

02 квітня 2018 року позивач направив відповідачу заяву про страхове відшкодування в сумі 49571,60 грн.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2018 у справі №757/9276/18-п встановлено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Липовенком Олексієм Вікторовичем Правил дорожнього руху.

Листом від 28.09.2018 року відповідач, у відповідь на заяву від 02.04.2018, повідомив позивачу, що він не погоджується з висновком/калькуляцією №126685 від 19.02.2018, тому провів власне розслідування фактичних витрат по ремонту автомобіля, встановив невідповідність вартості відновлювального ремонту фактично виконаним роботам, тому виплата в порядку регресу дорівнює 18119,25 грн. Вказана сума була сплачена відповідачем позивачу 27.09.2018.

Відповідно до Звіту фізичної особи-підприємця – суб'єкта оціночної діяльності Карети Є.М. № 126685 від 03.10.2018, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля "Toyota RAV-4", державний реєстраційний номер АА6444ВН, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,5613, склав 30394,34 грн.

У зв'язку із викладеними обставинами позивач, не погоджуючись із сумою здійсненої відповідачем виплати, звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 11275,09 грн. з наступного розрахунку: 30394,34 грн. вартість матеріального збитку згідно звіту від 03.10.2018 – 18119,25 грн. страхове відшкодування сплачене відповідачем – 1000,00 грн. франшиза згідно полісу АМ/1629027.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності та обґрунтованості.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у повній відповідності до умов договору страхування від 27.03.2017 серії РКS №1700502 майнових інтересів власника автомобіля "Toyota RAV-4".

Отже, факт виплати страховиком страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора.

Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином позивач у даній справі витупає на правах потерпілого (Сліпушко Г.М.), а тому до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Цивільна відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди (особи винної у ДТП) Липовенка О.В. була застрахована відповідачем у відповідності до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на підставі полісу №АМ/1629027 з лімітом відповідальності по майну у сумі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 1000,00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля марки "Skoda", державний реєстраційний номер АМ9750СВ, під керуванням Липовенка О.В., тобто, особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги до відповідача замість потерпілої особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу відшкодовує особа, яка завдала збитки, на підставі статті 1194 ЦК України.

В якості належного розрахунку витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв Звіт №126685 від 03.10.2018, складений суб'єктом оціночної діяльності Карета О.Є., який має вищу юридичну освіту та, кваліфікацію суб'єкта оцінювача дорожніх транспортних засобів, яким встановлено, що сума матеріального збитку становить 30 394,34 грн., що не перевищує розмір фактично виплаченого позивачем на рахунок СТО відшкодування.

Посилання відповідача на те, що вказаний звіт не може бути прийнятий до уваги через те, що оцінка проведена з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, без проведення особистого огляду оцінювачем транспортного засобу, відхиляється судом, оскільки відповідачем не проведено рецензування вказаного звіту, яке б спростовувало висновки оцінювача.

Щодо посилань відповідач на Протокол огляду транспортного засобу від 11.06.2018, складений аварійним комісаром Сребцовим С.О., та консультацію № 18/030 від 14.06.2018 підписану аварійним комісаром Колядою В.В., то вказані докази обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки вони не є експертним дослідженням та не містять документів, актів огляду, на підставі яких їх було здійснено. Інших належних доказів на підтвердження своїх заперечень, відповідачем суду не надано.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, наведені норми чинного законодавства, суд першої інстанції прийшов до юридично вірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 11 275,09 грн. відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23 травня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.08.2019.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук