ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2019 р. Справа№ 910/13889/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 15.01.2019 (повний текст рішення складено 04.02.2019)

у справі № 910/13889/18 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло»

про стягнення 932 702,86 грн.

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» (далі - ТОВ «Київцентртепло», відповідач) про стягнення 932 702,86 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 01.04.2016 щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем за період з жовтня 2017 по квітень 2018 послуг, відтак просило стягнути з відповідача 781 461,84 грн. основного боргу, 132 246,09 грн. пені, 13 931,43 грн. 3% річних, 5 063,50 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №910/13889/18 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Київцентртепло» на користь АТ «Укртрансгаз» основний борг у розмірі 692 152,58 грн., пеню в розмірі 61 201,46 грн., 3% річних у розмірі 13 708,51 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 063,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 581,89 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись із згаданим судовим рішенням, АТ «Укртрансгаз» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні 61 216,71 грн. основного боргу, пені в розмірі 71 944,63 грн., трьох відсотків річних в розмірі 222,92 грн. та прийняти в цій частині нове про задоволення цих позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права. За твердженнями апелянта, висновки суду першої інстанції про відмову у стягненні основного боргу в розмірі 25 310,26 грн. є незаконними та необґрунтованими, адже не підписання відповідачем акту № 04-18- та не скріплення його печаткою не призводять до звільнення його від виконання передбачених п. 5.5 Договору зобов`язань щодо оплати наданих йому послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу. Крім цього, на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про погашення відповідачем заборгованості в розмірі 35 906,45 грн., оскільки матеріли справи не містять жодних доказів на підтвердження цієї обставини, сплата вказаної суми здійснена іншим контрагентом позивача, а саме ОСББ «ЗАТИШНА ОСЕЛЯ 17/31 А» (). Також апелянт вважав, що місцевий суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості в розмірі 28 092,55 грн., адже ця сума була сплачена після відкриття провадження у справі, відповідно суд повинен був закрити провадження в цій частині та повернути позивачу судовий збір. Крім цього, безпідставно суд й відмовив у стягненні 71 044,63 грн. пені та 222,92 грн. 3% річних тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 20.08.2019 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення йому відповідної ухвали про відкладення розгляду справи, яка як й попередні відправлення повернулась до суду за терміном зберігання, відтак оскільки явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в даному судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні 61 216,71 грн. основного боргу, пені в розмірі 71 944,63 грн., трьох відсотків річних в розмірі 222,92 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове про задоволення цих позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 01.04.2016 між ПАТ «Укртрансгаз» (позивач, газотранспортне підприємство) та ТОВ «Київцентртепло» (відповідач, замовник за договором) укладено Договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого газотранспортне підприємство зобов`язалося надати замовнику послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов`язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачених умовами Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Положеннями п. 3.2 Договору сторони погодили, що газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акту наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акту наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства (п 3.3 Договору).

За умовами п. 3.4 Договору акт наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (п. 5.1 Договору).

Тарифи, визначені в п. 5.1 Договору, є обов`язковими для сторін з дати набрання ними чинності (п. 5.2 Договору). Визначена на їх основі вартість послуг буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами Договору.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг (п. 5.4 Договору).

Відповідно до п. 5.5 Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному періоді послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за Договором згідно п. 7.1 Договору несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством.

За змістом п. 7.3 Договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, з замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей Договір згідно п. 11.1 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та укладається на строк до 31.12.2016. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором про надання послуг згідно ст. 901 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, встановлених договором.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження розміру своїх позовних вимог позивач надав належним чином засвідчені копії актів наданих послуг № 10-17- від 31.10.2017 на суму 56 017,04 грн., № 11-17- від 30.11.2017 на суму 135 595,07 грн., № 12-17- від 31.12.2017 на суму 172 017,74 грн., № 01-18- від 31.01.2018 на суму 192 855,78 грн., № 02-18- від 28.02.2018 на суму 186 600,55 грн., № 03-18- від 31.03.2018 на суму 204 677,52 грн., № 04-18- від 30.04.2018 на суму 25 310,26 грн., всього на суму 973 073,96 грн.

При цьому, акт наданих послуг від 30.04.2018 № 04-18- на суму 25 310,26 грн. правомірно не взято судом першої інстанції до уваги, адже його не підписано відповідачем, жодних належних та допустимих доказів надсилання або вручення цього акту відповідачу не надано, відповідно й доводи апелянта в цій частині щодо наявного у відповідача обов`язку оплатити цей акт як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

Таким чином, факт надання позивачем відповідачу послуги вважається доведеним належними та допустимими доказами (актами наданих послуг, які підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін) лише на суму 947 763,70 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 5.5 Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному періоді послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов Договору відповідачем 10.01.2018 сплачено на користь позивача 135 595, 07 грн., 11.01.2018 - 56 017, 05 грн. та 12.02.2018 - 28 092, 55 грн. (з урахуванням листів відповідача про зміну призначення платежу № 27/02/18 від 27.02.2018 та № 04/04/18 від 04.04.2018), а всього 219 704, 67 грн, що підтверджується банківськими виписками, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Разом з цим, доводи відповідача (апелянта) про те, що 28 092, 55 грн. було сплачено після відкриття провадження у справі, відтак суд першої інстанції повинен закрити провадження у справі в цій частині та повернути позивачу судовий збір, як безпідставні та необґрунтовані відхиляються судом апеляційної інстанції, адже, як вище згадувалось, заборгованість в розмірі 28 092, 55 грн. відповідачем сплачено 12.02.2018, призначення платежу згідно цієї оплати змінено листом від 04.04.2018, з позовом до суду позивач звернувся 17.10.2018, що підтверджується відтиском штемпелю пошти на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду, а провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2018.

При цьому, грошові кошти в розмірі 35 906, 45 грн., які суд першої інстанції врахував при визначені суми заборгованості,що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивача за Договором, адже згідно наявної в матеріалах справи банківської виписки по рахунку позивача (а. с. 84) ця сума сплачена іншим контрагентом останнього, а саме ОСББ «ЗАТИШНА ОСЕЛЯ 17/31 А» ().

Приймаючи оскаржене рішення, місцевий господарський суд не звернув уваги на вищенаведені обставини справи й зокрема про те, що 35 906, 45 грн. сплачено іншим контрагентом позивача, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення цієї суми з відповідача на користь позивача, отже оскаржене рішення в цій частині підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що позовні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором підлягають задоволенню в розмірі 728 059, 03 грн., відповідно в іншій частині вимог слід відмовити.

Крім цього, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 132 246,09 грн. пені, 13 931,43 грн. 3% річних та 5 063,50 грн. інфляційних втрат.

Учасники господарських відносин в силу приписів ст. 216 ГК України несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п. 1 ст. 218 ГК України).

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України ).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

За змістом п. 7.3 Договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, з замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши власний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих окремо по кожному акту надання послуг з урахуванням здійснених відповідачем оплат та в межах заявлених позивачем періодів, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 124 010, 73 грн. пені, 13 037, 02 грн. 3% річних, 4 640, 40 грн. інфляційних втрат, відповідно в іншій частині цих вимог слід відмовити.

При цьому, оскільки при здійснені розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат судом першої інстанції не враховано несплачену відповідачем заборгованість в розмірі 35 906, 45 грн., визначені ним розміри пені, 3% річних та інфляційних є помилковими, відтак рішення в цій частині підлягає частковому скасуванню.

За таких обставин, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, судове рішення - частковому скасуванню з викладенням його резолютивної частині в новій редакції, а саме щодо часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 728 059, 03 грн. заборгованості, 124 010, 73 грн. пені, 13 037, 02 грн. 3% річних, 4 640, 40 грн. інфляційних втрат.

З огляду на часткове задоволення позову та апеляційної скарги позивача з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 13 046, 18 грн. судового збору за подання позову та 2 221, 26 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити частково, рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі № 910/13889/18 - скасувати частково, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» про стягнення 932 702,86 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, ідентифікаційний код 39391808) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) 728 059, 03 грн. заборгованості, 124 010, 73 грн. пені, 13 037, 02 грн. 3% річних, 4 640, 40 грн. інфляційних втрат та 13 046, 18 грн. судового збору за подання позову.

В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, ідентифікаційний код 39391808) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) 2 221, 26 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/13889/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.08.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко