УХВАЛА

28 серпня 2019 року Справа № 913/570/17

Провадження №26/913/570/17

Суддя Господарського суду Луганської області Масловський С.В., розглянувши матеріали справи за позовом Національного банку України (місцезнаходження: 01061, вул. Інститутська, 9, м. Київ)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса (місцезнаходження: 92332, вул. Пульного. буд. 2, село Кам`янка, Новопсковського району Луганської області)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (03150, м. Київ, вул. Щорса, буд. 7/9)

про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 15 014 000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Чугунов М.В., адвокат, ордер на надання правової допомоги серії КС №675051 від 20.08.2019;

від 3-ої особи - представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

20.07.2017 Національний банк України звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 15014000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.07.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 22.08.2017, ухвалою від 22.08.2017 розгляд справи відкладено на 18.09.2017, ухвалою від 18.09.2017 розгляд справи відкладено на 03.10.2017.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в закритому судовому засіданні з метою нерозголошення банківської таємниці, інформація про яку міститься в наданих у справі документах.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 12.08.2019 поновлено провадження у справі № 913/570/17 та підготовче засідання призначено на 22.08.2019 о 12 год. 30 хв.

20.08.2019 від відповідача за первісним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшла зустрічна позовна заява, у якій заявник просить визнати недійсним абз. 2 п. 5 Договору іпотеки від 29.12.2009, який зареєстрований в реєстрі за №502, укладений між Національним банком України та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса : "В забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності рухоме майно, яке перелічене в додатку №1, який є невідємною частиною цього договору, загальною вартістю 26430490 грн 00 коп, інші оборотні та необоротні активи, незавершене будівництво, довгострокові фінансові інвестиції і нематеріальні активи".

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.08.2019 повернуто зустрічну позовну заяву б/н від 16.08.2019 та додані до неї документи Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса.

В судовому засіданні 22.08.2019 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 28.08.2019 о 16 год 30 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

В судовому засідання 28.08.2019 представник відповідача подав заяву про відвід судді Масловського С.В. від розгляду цієї справи з мотивів упередженості та необ`єктивності.

Відвід обґрунтований тим, що факт відмови у прийнятті зустрічного позову відповідача до спільного розгляду з первісним позовом, ставлять під сумнів дотримання судом загальних принципів господарського судочинства. Також відповідач посилається, на те, що позивача - Національний банк України має вплив на внутрішнє переконання судді.

Відповідно ст.35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

З аналізу вищезазначеної статті вбачається, що законом передбачено вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Згідно з ч.3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Згідно з положеннями ч.3ст.39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною 4 ст. 35 ГПК України також передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частинами 7, 8 та 11 ст. 39 ГПК України визначено, що питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Частиною 4 ст. 35 ГПК України також передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід вчинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, у тому числі, вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією із засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Як зазначено Конституційним Судом України в рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001, судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Щодо доводів відповідача про упередженість та необ`єктивність судді Масловського С.В. при прийняття ухвали від 22.08.2019, в якій повернуто зустрічну позовну заяву б/н від 16.08.2019 та додані до неї документи Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса, суд зазначає, що в розумінні ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України підставами для відводу судді не можуть бути посилання сторони на задоволення певних клопотань та заяв, а також процесуальна форма вчинення такого задоволення, оскільки зазначені доводи зводяться виключно до незгоди заявника з процесуальним рішенням судді.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Щодо доводів відповідача, що Національний банк України має вплив на внутрішнє переконання судді суд зазначає, що відвід судді в цій частині ґрунтується на припущеннях відповідача та не підтверджено належним та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладені обставини, які б об`єктивно могли викликати сумнів у упередженості та необ`єктивності судді Масловського С.В. при розгляді цієї справи, відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд з власної ініціативи може зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заяви відповідача про відвід судді Господарського суду Луганської області Масловському С.В. від розгляду цієї справи та про зупинення провадження у справі до вирішення вказаного питання.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Зупинити провадження у справі № 913/570/17 до розгляду питання про відвід судді Масловського С.В.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя С.В. Масловський