У Х В А Л А

27 серпня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/664/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову №б/н від 22.08.2019

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Адрон»

бульвар Лесі Українки, 15, к. 27, м. Київ, 01133

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ»

вул. Шевченка, 144, м. Чернігів, 14020

про припинення порушення прав інтелектуальної власності

Без виклику представників сторін

Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Адрон» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ», в якому просить: 1) заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» використання у будь-якій спосіб корисної моделі «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» за патентом № 87139 та 2) зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «АДРОН» технічну документацію на продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, у складі: технічне завдання на ЕВП «Адрос» АШ-01В, технічні умови на ЕВП «Адрос» АШ-01В, креслення деталей ЕВП «Адрос» АШ-01В, складальні креслення ЕВП «Адрос» АШ-01В, креслення загального виду ЕВП «Адрос» АШ-01В, пакувальні креслення ЕВП «Адрос» АШ-01В, схеми електричні ЕВП «Адрос» АШ-01В, регламент технічної експлуатації ЕВП «Адрос» АШ-01В, регламент технічного обслуговування ЕВП «Адрос» АІИ-01В, еталонний паспорт на ЕВП «Адрос» АШ-01В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що укладений між сторонами ліцензійний договір № 1Л-16 від 18.08.2016 року розірваний позивачем в односторонньому порядку з 01 січня 2019 року, у зв`язку з чим відповідач не має право на використання патенту № 87139 на винахід «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» і, відповідно, не має право на виробництво продукції за ліцензією - Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В, та продаж такої продукції. У період з 01.01.2019, тобто після розірвання ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016 року, відповідач продовжує виготовляти і продавати ЕВП «Адрос» АШ-01В, чим порушує право інтелектуальної власності позивача. Покупцями продукції у ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» у 2019 році є ПАТ «МОТОР СІЧ» та Міністерство оборони України в особі Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.09.2019.

23.08.2019 позивачем через відділ документального забезпечення суду (канцелярія) подано заяву про забезпечення позову.

В поданій заяві позивач просить: 1) заборонити ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» здійснювати виробництво і передачу іншим особам (юридичним і фізичним) продукції Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В та 2) заборонити іншим особам (юридичним і фізичним) приймати у ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 24.04.2019 ТОВ «НВФ «Адрон» поінформувало підрозділи Міністерства оборони України, як то Департамент військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України, Управління військових представництв, підрозділи армійської авіації та ПАТ «МОТОР СІЧ» про те, що ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» не має права виробництва і продажу ЕВП «Адрос» АШ-01В з причин розірвання Ліцензійного договору. 09.08.2019 ТОВ «НВФ «Адрон» отримало запрошення на нараду до Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України з обговорення питань, пов`язаних з організацією та проведенням авторського супроводження пристроїв ЕВП «Адрос» АШ-01В в їх виробництві та експлуатації, на яку також були запрошені зокрема і представники ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ», ПАТ «МОТОР СІЧ» інших потенційних отримувачів ЕВП «Адрос» АШ-01В. За таких обставин, позивач вважає, що ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» здійснює незаконне виробництво і передачу третім особам виробу ЕВП «Адрос» АШ-01В.

Суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011).

Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як передбачено в п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися із предметом та підставами позову, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач, всупереч положенням статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, не надав суду доказів, що невжиття заходів, про які просить позивач, можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Твердження позивача про запрошення на нараду до Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України з обговорення питань, пов`язаних з організацією та проведенням авторського супроводження пристроїв ЕВП «Адрос» АШ-01В в їх виробництві та експлуатації, на яку також були запрошені, зокрема, і представники ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ», ПАТ «МОТОР СІЧ», інших потенційних отримувачів ЕВП «Адрос» АШ-01В не свідчить про намагання відповідача утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Дослідивши зміст вказаної заяви, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази дій відповідача спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду, з якими чинне законодавство пов`язує застосування заходів забезпечення позову, забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника щодо дій відповідача та інших осіб у майбутньому. Заявлений позивачем захід забезпечення позову щодо заборони іншим особам (юридичним і фізичним) приймати у ТОВ «ІНСПЕЦПРОМ» продукцію Екранно-вихлопний пристрій «Адрос» АШ-01В не пов`язаний з предметом позову.

Відтак, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб на даній стадії судового процесу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничої фірми «Адрон» у задоволенні заяви про забезпечення позову від 22.08.2019 у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://www.court.gov.ua. або в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 27.08.2019.

Суддя Н.Ю.Книш