ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 912/2190/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Банаська О.О., Васьковського О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.;

за участю представників:

Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - Безпалюка О.Л.,

Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» - Кропліс К.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019

у складі колегії суддів: Антоніка С.Г. (головуючий), Дарміна М.О., Іванова О.Г.

та на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2018

у складі судді Тимошевської В.В.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз»

про стягнення 21 918 325, 14 грн

та за зустрічним позовом Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. Договору № 16-417-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2015 року.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 22.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», Продавець) та Дочірнім підприємством «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (далі - ДП «Центргаз», Покупець) укладено Договір № 16-417-Н на купівлю-продаж природного газу (надалі - Договір), згідно з яким Продавець зобов`язався передати Покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а Покупець - прийняти та оплатити його на умовах Договору.

2. Згідно з пунктом 1.2. Договору, природний газ, що передається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

3. В пункті 2.1. Договору сторонами погоджено помісячні обсяги природного газу, які змінювались в додаткових угодах від 30.11.2016 № 2 та від 28.02.2017 № 3.

4. Умовами Договору від 22.08.2016 № 16-417-Н на купівлю-продаж природного газу, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 28.10.2016 № 1, сторонами погоджено наступний порядок та умови проведення розрахунків.

5. Згідно з пунктом 6.1. Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 28.10.2016 № 1, оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) місця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту, до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за звітним, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо Покупець надасть Продавцеві передбачений абзацом четвертим цього пункту акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний Покупцем газ, в частині суми, зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями: з дати надання Продавцеві Покупцем зазначеного вище акту звіряння припиняється нарахування Продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння Продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за звітним місяцем купівлі-продажу природного газу. Подальший розрахунок за придбаний Покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, має бути здійснений до закінчення 90 днів, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за звітним, в якому була здійснена купівлі-продаж природного газу, за виключенням випадків коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

6. Відповідно до пункту 11.1 Договору строк дії Договору становить з 01.10.2016 до 31.03.2017, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

7. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що приймання-передача природного газу оформлена відповідними актами, підписаними ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ДП «Центргаз» в останні числа місяців поставки.

8. 17.11.2016, 16.12.2016, 19.01.2017, 15.02.2017, 16.03.2017, 20.04.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області (Сторона 1), Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації (Сторона 2), ДП «Центргаз» (Сторона 3) та НАК «Нафтогаз України» (Сторона остання) підписано Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

9. Спільними протокольними рішеннями погоджено прядок проведення взаєморозрахунків за природний газ згідно з Договором від 22.08.2016 № 16-417-Н. Розділом 2 встановлено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні 1, Сторона 1 перераховує на рахунок Стороні 2, Сторона 2 перераховує кошти на пільги і субсидії Стороні 3, Сторона 3 перераховує кошти Стороні останній, Сторона остання перераховує до загального фонду Державного бюджету. В розділі 3 даних рішень сторони встановили обов`язок сторін перерахувати кошти наступній Стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Спільні протокольні рішення профінансовано та відповідні кошти сплачено. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» під час розгляду справи не повідомляв про порушення погодженого внаслідок підписання Спільних протокольних рішень порядку та строків їх виконання.

Обґрунтування позову

11. У серпні 2018 року до Господарського суду Кіровоградської області звернулось ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з позовною заявою до ДП «Центргаз» про стягнення боргу в загальній сумі 21 918 325, 14 грн, з яких: пеня у сумі 11 252 878, 76 грн, 3 % річних у сумі 2 961 833, 54 грн, інфляційні втрати у сумі 7 703 612, 84 грн.

12. Позов мотивовано порушенням ДП «Центргаз» строків оплати вартості природного газу за договором від 22.08.2016 № 16-417-Н на купівлю-продаж природного газу.

Обґрунтування зустрічного позову

13. У вересні 2018 року ДП «Центргаз» звернулося до господарського суду із зустрічним позовом до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. Договору № 16-417-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2015, наступного змісту: «Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк».

14. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що оспорювана частина договору суперечить Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну від 03.08.2015 № 493/688, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, оскільки визначає строки оплати спожитого газу, в той час, як за оплату газу за пільговими та субсидованими категоріями споживачів розраховується держава у визначеному нормативними актами порядку.

Розгляд справи судами

15. 21.11.2018 рішенням Господарського суду Кіровоградської області у задоволені первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено в повному обсязі.

16. Відмовляючи в задоволенні первісного позову суд послався на те, що підписанням Спільних протокольних рішень сторони змінили строк розрахунків, у зв`язку з чим розрахунки позивача не відповідають фактичним обставинам справи.

17. Стосовно зустрічного позову, суд прийшов до висновку, що абзац 8 пункту 6.1. Договору, який передбачає, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ не змінює строків та умов розрахунків за Договором суперечить Порядку № 20 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міненерговугілля та Мінфіну від 03.08.2015 № 493/688, оскільки погоджені в Договорі умови та строк розрахунку не відповідають наведеним Порядкам. Також, умови Договору не враховують Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256. Суд вважав, що наведене вище є підставою для визнання абзацу 8 пункту 6.1. Договору недійсним.

18. 11.02.2019 постановою Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково. Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2018 скасовано частково, в частині задоволення зустрічних позовних вимог ДП «Центргаз» про визнання абзацу 8 пункту 6.1. договору № 16-417-Н купівлі-продажу природного газу від 22.08.2015. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 643 грн за розгляд справи апеляційною інстанцією.

19. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками місцевого господарського суду про те, що умовами спільних протокольних рішень сторони змінили умови розрахунків по Договору в частині сплати боргу за газ за рахунок коштів субсидій та компенсацій з державного бюджету, встановили цей строк терміном в один день з моменту зарахування коштів ДП «Центргаз», і ДП «Центргаз» цей строк не порушило, а тому вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими.

20. Стосовно зустрічної позовної вимоги про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1. Договору апеляційний господарський суд зазначив, що зміст укладеного між сторонами договору відповідає змісту пункту 20 розділу «Порядок та умови проведення розрахунків» Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов`язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 444 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 853.

21. Суд апеляційної інстанції вказав, що наявність абзацу 8 пункту 6.1. Договору не позбавляє права сторін договору за взаємною згодою змінювати строки та умови розрахунків, що сторони й зробили, підписавши Спільні протокольні рішення.

22. За таких підстав апеляційний господарський суд дійшов висновків, що абзац 8 пункту 6.1 договору не суперечить актам цивільного законодавства, а скріплення договору підписами та печатками уповноважених осіб сторін, а також виконання умов цього договору шляхом прийняття природного газу, здійснення оплати за отриманий товар на умовах, визначених даним договором, свідчить про погодження та прийняття усіх умов оспорюваного договору.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

23. 01.03.2019 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2018 у справі № 912/2190/18 в частині, якою відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

24. Скаржник стверджує, що ним було виконано в повному обсязі обов`язок з постачання природного газу, натомість відповідач розрахувався несвоєчасно, чим порушив умови Договору.

25. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вважає, що умовами Договору сторони погодили, що укладання спільних протокольних рішень в будь-якому випадку не змінює строків, порядку розрахунків, а внесення змін до спірного Договору має відбуватися лише шляхом укладення окремої додаткової угоди. Дані додаткові угоди були в добровільному порядку підписані та погоджені з боку відповідача, визнані судом апеляційної інстанції дійсними як такі, що відповідають вимогам чинного законодавства. А відтак, посилання судів на укладення низки спільних протокольних рішень як підставу для зміни порядку строку розрахунків є такими, що суперечать умовам Договору.

26. Також, скаржник вказує, що лише частина коштів була сплачена шляхом виконання спільних протокольних рішень та посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 921/574/17-г/5, відповідно до якої підставою для стягнення пені та застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених Частиною другою статті 625 ЦК України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

27. Крім того, вважає, що невизначеність строків виконання згідно з пунктом 5.3 СПР встановлює факт відсутності однієї з істотних умов, а відтак будь-яке протокольне рішення не відповідає вимогам статті 180 ГК України та не є формою договору. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вважає, що укладені між сторонами спільні протокольні рішення за своєю правовою природою є формою угоди та не є додатковими угодами/додатком договору, не відповідають вимогам статті 181 ГК України, статті 654 ЦК України, оскільки укладені між 5-ма особами, тобто наявний інший склад сторін; предметом рішень є організація взаєморозрахунків, тобто наявна чітка мета; у СПР відсутні будь-які волевиявлення сторін спору на зміну порядку розрахунків щодо Договору; відсутні будь-які посилання на волевиявлення сторін спору щодо визнання протокольних рішень додатковими угодами/формою зміни порядку та способу здійснення розрахунку договору; СПР підписується сторонами для умов виконання договору купівлі-продажу природного газу, а не на зміну умов вказаного договору. Відтак, на думку скаржника, оскільки СПР за своєю суттю не є формою зміни Договору, висновок суду щодо впливу СПР на порядок та строк розрахунків є помилковим.

Б. Доводи відзиву на касаційну скаргу

28. ДП «Центргаз» подало відзив на касаційну скаргу, в якому з посиланням на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права в частині відмови в задоволенні первісного позову наведено прохання залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 - без змін.

В. Доводи клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

29. Крім того, 16.07.2019 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було подано клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з огляду на наявність виключної правової проблеми щодо встановлення співрозмірності свободи договору та обов`язку виконання умов договору (статті 526, 627 ЦК України) та меж регулювання господарської діяльності з боку держави (стаття 12 ГК України) через призму передбаченого цивільним законодавством права сторін договору відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (стаття 6 Цивільного кодексу України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

30. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

31. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

32. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18, до прийняття якої колегією суддів у даній справі зупинялося касаційне провадження, викладено таку правову позицію.

33. Згідно зі статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першою статті 653 ЦК України унормовано, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Статтею 12 ГК України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Як убачається зі змісту Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у справах № 906/790/16, № 905/1100/18 тощо.

Отже, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків.

34. Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ДП «Центргаз» про стягнення боргу у загальній сумі 21 918 325, 14 грн, з яких: пеня у сумі 11 252 878, 76 грн, 3 % річних у сумі 2 961 833, 54 грн, інфляційні втрати у сумі 7 703 612, 84 грн.

35. Відповідно до частини другої статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

36. Виходячи із предмета та підстав позову ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ДП «Центргаз», до предмета доказування у даній справі входять такі обставини: 1) яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій»; 2) чи було допущено відповідачем порушення зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період.

37. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив лише те, що як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивачем за прострочення виконання відповідачем зобов`язань по оплаті за поставлений у грудні 2016 року та лютому-березні 2017 року природний газ було нараховано пеню, інфляційні втрати та 3 % річних на загальну суму 21 918 325, 14 грн. При цьому оплата за газ проводилася відповідачем за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

38. Аналогічно вважав встановленими обставини і суд апеляційної інстанції.

39. Разом з тим ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено, який обсяг газу було оплачено відповідачем власними коштами, а який - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій»; не вказано термінів, в які покупець мав оплатити придбаний ним природний газ; коли фактично такі оплати були здійснені та за рахунок яких коштів, а отже судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин, які входять до предмета доказування у даній справі, що в свою чергу призвело до передчасних та необґрунтованих висновків про наявність чи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

40. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

41. Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення Суду у справі Мала проти України від 03.07.2014 № 4436/07). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Суду у справі Гірвісаарі проти Фінляндії від 27.09.2001 № 49684/99).

42. Однак, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду у цій справі зазначеним вимогам не відповідають, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

43. Розглянувши клопотання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про передачу даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає відсутніми правові підстави для його задоволення, оскільки судами попередніх інстанцій не було розмежовано, яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», про що зазначає сам скаржник у касаційній скарзі та своїх поясненнях, поданих 16.07.2019, а отже з достовірністю не встановлено наявність відповідної заборгованості та як наслідок можливості застосування наслідків порушення зобов`язання, передбачених договором.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

44. З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з`ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

45. При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, встановити обставини, які входять до предмета доказування у даній справі, а саме: яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій»; визначити, чи було допущено відповідачем порушення зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період; в залежності від встановленого і відповідно до вимог закону вирішити спір.

В. Розподіл судових витрат

46. Оскільки справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, то відповідно за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.11.2018 у справі № 912/2190/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» про стягнення 21 918 325, 14 грн скасувати, справу № 912/2190/18 в цій частині передати на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді О.О. Банасько

О.В. Васьковський