РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.08.2019Справа № 910/6684/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ММК Холдінг» до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТСІТІ" про стягнення 105871,73 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу та санкцій за договором поставки №1220918 від 14.03.2016, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань оплатити поставлений йому товар.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання Позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання Відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення Відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалися на адреси місцезнаходження Відповідача, які вказані у позові, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та наявні у залучених до матеріалів справи документах.

Вказана ухвала надсилалася рекомендованими листами.

Проте з залучених до матеріалів справи листів, у яких Відповідачу направлялися копії ухвали, убачається, що дані листи було суду повернуто поштою у зв`язку з тим, що службі доставки пошти не вдалося Відповідачу вручити один з листів, а також оскільки і сам Відповідач не вчинив дій щоб отримати другий лист, а саме, не звернувся на відділення пошти по його отримання згідно направлених Відповідачу повідомлень службою пошти про надходження рекомендованого листа з поміткою «судова повістка».

Інших адрес Відповідач суду не повідомляв, тому суд позбавлений можливості направити ухвалу на іншу адресу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листів з ухвалою суду Відповідачем та повернення їх до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого Відповідача, по-перше щодо ненадання ним відомостей до ЄДР про адресу, за якою з ним можна було б дійсно зв`язатися, та по-друге, щодо неотримання Відповідачем ухвали, за раніше наданою їм самим до ЄДР адресою.

Відтак, Відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а Відповідач, натомість проявив процесуальну бездіяльність.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

За умовами Договору №1220918 від 14.03.2019 (копія у справі, далі - Договір), Позивач, як Постачальник, зобов`язався систематично доставляти і передавати у власність Відповідачу, як Покупцю, м`ясну сировину (далі - Товар), а Покупець зобов`язався приймати цей Товар та своєчасно здійснювати оплату за нього на умовах даного Договору. Предметом постачання є м`ясо свинини та яловичини охолоджене та заморожене, а також субпродукти першої, другої категорії та інші м`ясопродукти.

Вказаний Договір за правовою природою є Договором поставки, тому на нього розповсюджуються положення глави 54 розділу ІІІ ЦК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

У розділі ІІ Договору сторони погодили, що Товар поставляється партіями згідно замовлень Покупця (далі - Замовлення), в яких зазначаються асортимент, кількість, ціна, строк та умови поставки. Замовлення на суму, що не перевищує 100000 грн. приймається в усній формі (при особистій зустрічі або телефоном).

Постачання Товару Покупцю здійснюється Постачальником за умовами поставки СРТ ІНКОТЕРМС-2000 (тобто «Carriage Paid To» / named place of destination - «фрахт та перевезення оплачені до» / назва місця призначення, прим. суду).

У п. 2.4 Договору сторони не погодили точного місця поставки (графа не заповнена), відтак, за приписами даного пункту, місце поставки повинно вказувались у Замовленні.

Замовленням узгоджується предмет поставки, кількість Товару, ціна Товару, умови поставки Товару, дата поставки Товару, умови оплати Товару. При погодженні Замовлення сторони можуть визначити інші суттєві умови поставки (п. 2.5 Договору).

Щодо ціни Товару та загальної суми Договору, то сторони також погодили, що ціна на Товар, який постачається є договірною і встановлюється відповідно до погоджених Покупцем та Постачальником Замовлень. Погоджена ціна на Товар вказується в накладних на кожну партію і містить у собі податок на додану вартість. Загальна вартість Договору складається з вартостей усіх поставок за період дії Договору.

Оплата кожної партії Товару здійснюється на протязі 1-го календарного дня з моменту отримання Товару (п. 4.1 Договору)

При цьому, до обов`язків Позивача, як Постачальника, входить - поставити і передати Товар Покупцю в терміни, встановлені за домовленістю Сторін, на підтвердження чого підписати з ним видаткову накладну чи оформити інші аналогічні документи, що засвідчують факт поставки, а Покупець зобов`язаний за відсутності обґрунтованих претензій до Постачальника прийняти Товар і його оплатити (розділ 5 Договору).

Право власності на куплений Товар переходить до Покупця з моменту підписання видаткової накладної чи оформлення інших аналогічних документів, що засвідчують факт поставки (п. 5.4 Договору).

Позивач стверджує, що ним було поставлено Відповідачу обумовленого Договором Товару на суму 78098,38 грн., що підтверджує видатковими накладними: №4998 від 20 березня 2019 року, №5320 від 25 березня 2019 року, №5403 від 26 березня 2019 року і №5267 від 23 березня 2019 року.

Судом досліджено вказані накладні, та встановлено, що вони містять посилання на договір від 14.03.2019, у зв`язку з чим визнає обґрунтованими твердження Позивача, що ці накладні були виписані Позивачем саме як у виконання Договору, оскільки його дата укладення 14.03.2019, а докази існування інших договорів між сторонами у справі відсутні.

Також, вказані накладні виписані на суми, що не перевищує 100000 грн., тому складення письмового Замовлення на таку суму Товару умовами Договору не вимагається.

Разом з цим, і умови Договору, і положеннями описаного вище цивільного законодавства вимагається, для виникнення у покупця за договором поставки (купівлі-продажу) обов`язку оплатити товар, щоб даний товар був переданий у власність саме покупцю за договором.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Як було вказано вище, право власності на куплений Товар переходить до Покупця з моменту підписання видаткової накладної чи оформлення інших аналогічних документів, що засвідчують факт поставки (п. 5.4 Договору).

У господарському процесі обов`язок доказування розподілений між сторонами таким чином, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Тобто, у даному випадку саме Позивач, який посилається, що Товар на суму 78098,38 грн. ним було передано Відповідачу та до останнього перейшло право власності на товар, і повинен доводити перед судом обставину передавання Відповідачу Товару на суму 78098,38 грн., проте Позивач цього не довів.

Так, до матеріалів справи додані видаткові накладні: №4998 від 20 березня 2019 року, №5320 від 25 березня 2019 року, №5403 від 26 березня 2019 року і №5267 від 23 березня 2019 року на суму 78098,38 грн., у яких, хоча і міститься посилання на Договір, та отримувачем вказано Відповідача, проте вбачається, що Товар за ними було фактично передано не Відповідачу, а фізичній особі на прізвище ОСОБА_1 , яка розписалася і своїм підписом посвідчила отримання саме нею Товару (у накладній №5403 від 26 березня 2019 року навіть не вказано прізвище отримувача Товару, лише вчинено підпис, який візуально схожий на підпис фізичній особі на прізвище ОСОБА_1 , вчинений на інших накладних).

Проте матеріали справи не містять доказів, що вказана фізична особа є працівником Відповідача та/або уповноважувалася Відповідачем на отримання товару по вищевказаним накладним на суму 78098,38 грн.; графа у накладних, яка передбачає реквізити довіреності на отримувача Товару, у накладних не заповнена, у тому числі відсутні відомості про будь-які інші, окрім довіреності документи, якими б могла бути уповноважена вказана фізичній особі на прізвище ОСОБА_1 на вчинення дій від імені та в інтересах Відповідача.

У матеріалах справи взагалі відсутні і Позивачем не надавалися будь-які докази приналежності фізичної особи на прізвище ОСОБА_1 до Відповідача та/або докази уповноваження Відповідачем даної особи на отримання товару, та/або повідомлення Відповідачем Позивачу у Замовленнях, що дана особа від імені Відповідача уповноважена отримати товар.

Щодо Замовлень, слід окремо зазначити, що умовами Договору не вимагалося складення їх письмово, а відтак, у випадку якщо заявки були отримані працівниками Позивача усно, то він не був позбавлений права та можливості відібрати свідчення у цих працівників та подати їх суду у формі заяв свідків, що передбачено ст.ст. 87-88 ГПК України, чого Позивачем зроблено не було.

Позивач також не надав суду будь-яких документів, на підставі яких він дійшов висновку, що фізична особа на прізвище ОСОБА_1 уповноважена Відповідачем на отримання товару, тому передав цій особі для Відповідача товару на суму 78098,38 грн.

Тобто, Позивачем не надано докази, що фізична особа на прізвище ОСОБА_1 отримаючи товар на суму 78098,38 грн. діяла від імені та в інтересах Відповідача, а не від власного імені, хоча саме про те, що вказана особа діяла від імені та в інтересах Відповідача і стверджує у позові Позивач.

Клопотання Позивача про витребування доказів щодо повноважень особи Цимбалюк від Відповідача судом було залишено без задоволення, оскільки всупереч ст. 81 ГПК України Позивач не надав доказів, що підтверджують заходи, які вживались ним для отримання відповідних доказів самостійно, тобто, Позивач не підтвердив, які дії були здійснені ним самим для отримання таких доказів від Відповідача для подачі їх до суду, і також оскільки у клопотанні не зазначено причини неможливості отримати зазначені докази самостійно, тобто, відсутні докази відмови або бездіяльності Відповідача, яка перешкодила Позивачу отримати ці докази для подачі їх до суду.

Також у справі відсутні докази, що Відповідачем вчинювалися будь-які дії, направлені на схвалення передачі фізичній особі на прізвище ОСОБА_1 товару на суму 78098,38 грн., як такого, отримувачем якого є Відповідач, зокрема, але не виключно: відсутні докази часткової оплати товару, гарантійні листи з зобов`язаннями його оплатити, будь-яка переписка, у якій би Відповідач визнавав отримання товару на суму 78098,38 грн. тощо.

Враховуючи все наведене вище, Позивач не довів перед судом належними та допустимими засобами доказування передання Відповідачу товару на суму 78098,38 грн., а отже, не довів і виникнення у Відповідача обов`язку цей товар оплатити та прострочення Відповідачем виконання такого обов`язку, з огляду на що суд не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення з Відповідача заборгованості та товар та санкцій за його несвоєчасну оплату, тому у позові відмовляє.

Понесені Позивачем судові витрати, у які ним включено тільки витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою у позові Позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків