ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.08.2019 Справа № 905/896/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.

при секретарі судового засідання Доннік Н.В.

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Крам Постачання (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 86А, )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, )

про стягнення 102 533 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Товариство з обмеженою відповідальністю Крам Постачання звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь про стягнення 102 533 грн., з яких: 90 800 грн. - основний борг, 2 950 грн. 3% річних, 8 783,92 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки продукції №15/200 від 07.03.2018 року щодо оплати вартості поставленої продукції.

Представник відповідача у судове засідання 21.08.2019, як і в попередні судові засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

За змістом ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

07.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Крам Постачання (постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством Енергомашспецсталь (покупець, відповідач) було укладено Договір поставки № 15/200 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, постачальник передає у власність покупцю, а покупець приймає та сплачує товар (продукцію), загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, якого визначена сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 2.1., 5.1 Договору встановлено, що ціна продукції, строки та умови поставки вказуються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Оплата виконується покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України (п.9.1 договору).

За приписами п. 9.3 покупець виконує оплату за поставлену продукцію протягом строку, вказаного в специфікаціях від дня отримання оригіналів рахунка на оплату та документів про якість, якщо інше не передбачено специфікацією.

Відповідно до п. 13.1, 13.2 Договір вважається укладеним та вступає в силу з моменту підписання Сторонами та діє до 31.12.2019.

Договір надання послуг від 07.03.2018 підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

У Специфікації №1 від 07.03.2018 сторонами погоджено поставку продукції кокс кам`яно-вугільний у кількості 12 т на загальну суму 100800 грн. з ПДВ.

Пунктом 2 Специфікації №1 встановлено умови оплати, а саме протягом 5 банківських днів з моменту поставки.

Відповідно до видаткової накладної та рахунку на оплату № 23 поставка товару була здійснена 05.04.2018 на суму 100800 грн.

Як зазначає позивач, на виконання свої договірних зобов`язань відповідачем було сплачено лише 10000 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 15/200 від 07.03.2018 є договором про поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Отже, відповідно до умов Специфікації № 1 до договору № 15/200 від 07.03.2018, видаткової накладної № 23 від 05.04.2018 прострочення зобов`язання з оплати поставленого товару у відповідача виникло з 13.04.2018 року.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 14/08-01 від 14.08.2018 про сплату 100800 грн.

Проте, поставлений позивачем товар оплачений був тільки частково, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором в розмірі 90800 грн., яка на теперішній час відповідачем не сплачена, та не спростована.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення основної суми заборгованості в сумі 90800 грн підлягають задоволенню.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних, виходячи з суми боргу 90800 грн, за загальний період з 13.04.2018 по 15.05.2019 у розмірі 2950 грн.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних в межах періоду, визначеного позивачем, суд вважає, що арифметично вірною є сума 2970,28 грн. Оскільки позивач не скористався своїм право, передбаченим ст.46 ГПК України щодо збільшення розміру позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги на суму 2950 грн.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю Крам Постачання просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 8783,92 грн. за період з 13.04.2018 по 15.05.2019, виходячи з суми боргу 90800 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд зазначає про наступне:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Законодавчо визначено, що звітним періодом встановлення індексу інфляції є місяць. Отже, найменший період визначенні індексу інфляції місяць, і обрахування знецінення боргу можливе лише тоді, коли таке знецінення відбувалось протягом місяця, а не іншої меншої кількості календарних днів.

У зв`язку з тим, що позивачем індекс інфляції розрахований не за повний місяць, тому вимога про стягнення інфляційних втрат в розмірі 8783,92 грн. підлягає частковому задоволенню на суму 7993,57 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків, здійснивши оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 101743,57 грн.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України сума судового збору стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Крам Постачання до відповідача Публічне акціонерного товариства Енергомашспецсталь про стягнення 102 533 грн задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Енергомашспецсталь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Крам Постачання заборгованість за договором поставки у розмірі 101743,57 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1906,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 21.08.2019 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.08.2019.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Cхідного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Крам Постачання (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Банківська, 86А, )

Відповідач: Публічне акціонерного товариства Енергомашспецсталь (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, )

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя О.М. Сковородіна