ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року Справа № 923/111/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. за участю секретаря судових засідань Зуденко Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 (с . Дніпровське Білозерського району Херсонської області ),

до відповідача-1: ОСОБА_2 (м. Херсон ),

до відповідача-2: Колективного підприємства "Промжилбуд" (смт. Білозерка Херсонської області),

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 ( Херсонська область, Білозерський район, с. Дніпровське ),

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_4 ( Херсонська область, Білозерський район, с. Дніпровське ),

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 ( Херсонська область, Білозерський район, с. Янтарне ),

за участю третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватного підприємства "А.І.К." (Херсонська область, селище міського типу Білозерка),

за участю третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНОГРАЙ" (Херсонська область, Білозерський район, село Софіївка),

про визнання незаконним, скасування рішення та визнання недійсним договору,

за участю представників:

позивача - Івченко О.О., адвокат, ордер від 29.03.18р.;

відповідача-1 - не прибув;

відповідача-2 - Берьозка Ю.В., адвокат, договір від 14.01.19р.;

третіх осіб 1- 5 - не прибули.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою у якій просить:

визнати незаконним та скасувати рішення № 8 від 25.12.2014 засновника КП "Промжилбуд";

визнати недійсним договір застави № 261214 від 26.12.2014 укладений між ОСОБА_2 та КП "Промжилбуд".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2019 року, справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 15.02.2019 року зазначену позовну заяву залишено без руху, з метою усунення недоліків, щодо надання суду доказів відправлення ОСОБА_2 та Колективному підприємству "Промжилбуд" копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення та доказів сплати судового збору у розмірі 3842 грн. 00 коп.

На виконання ухвали суду від 15.02.2019 року, позивач надіслав до суду лист від 05.03.2019 року щодо усунення недоліків які зазначені в ухвалі суду від 15.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 06.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 923/111/19. Підготовче засідання, за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін, призначено на 14 годину 30 хвилин 28.03.19.

Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладався протокольними ухвалами з 28.03.2019 року на 11.04.2019 року об 11 год. 30 хв., з 11.04.2019 на 02.05.2019 року о 10 год. 00 хв., з 02.05.19 на 23.05.19 о 15 годині 00 хвилин, з 23.05.19 на 01.08.19 о 14 годині 00 хвилин.

Ухвалами по справі, які занесені до протоколів підготовчого судового засідання від 02.05.19 тв від 23.05.19, продовжувався строк підготовчого провадження до 04.06.19 та до 30.08.19, відповідно.

Ухвалою по справі, яка занесена до протоколу підготовчого судового засідання від 01.08.19, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 15.08.19 о 10 годині 00 хвилин.

У судовому засіданні 15.08.19 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Позивач у позовній заяві посилається на наступні обставини:

26 грудня 2014 року власником колективного підприємства «Промжилбуд» було прийнято рішення № 8, відповідно до якого директору було надано дозвіл на отримання безвідсоткової позики від ОСОБА_2 , суттєвими умовами позики визначено: сума - 8 000 000 гривень, строк - до 01 квітня 2015 року, забезпечення - шляхом укладання Сторонами договору застави корпоративних прав, а саме: частки у статутному фонді Сільськогосподарського підприємства «Енограй» у сумі 17 779 866,45 гривень, що становить 79,5% статутного капіталу;

на підставі зазначеного рішення 26.12.2014р. між ОСОБА_2 та Колективним підприємством був укладений договір застави № 261214, відповідно до умов якого заставою забезпечуються вимоги Заставодержателя ( ОСОБА_2 ), що випливають з договору позики від 25.12.2014р., згідно якого заставодержатель надає заставодавцеві позику у розмірі 8 000 000 гривень строком погашення до 01.04.2015р.;

у пункті 1.4 Договору застави заставодавець, серед іншого, підтвердив, що іншими учасниками СТОВ «Енограй» є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ПП «А.І.К.», надано згоду (рішення засновника) повноважного органу заставодавця на передачу предмета застави в заставу заставодержателю;

на думку позивача, рішення № 8 від 26 грудня 2014р. та договір застави № 261214 від 26.12.2014 р. такими, що не відповідають вимогам закону та порушують переважне право позивача на придбання частки (або її частини) у статутному фонді Сільськогосподарського підприємства «Енограй», передбачене Статутом останнього та ч. 2, 3 ст. 53 Закону України "Про господарські товариства" та ч. 2 ст. 147 Цивільного кодексу України;

на переконання Позивача, рішенню КП «Промжилбуд» про передачу частки СТОВ «Енограй» у заставу мало передувати повідомлення інших учасників про такі наміри та відмова СТОВ «Енограй» та інших учасників від реалізації своїх прав;

крім того, як стверджує позивач, відповідачем було передано в заставу частку у статутному капіталі, а також всі, пов`язані з нею корпоративні права, як майно, а не майнові права, що не відповідає змісту корпоративних прав та змісту речі, оскільки право власності на частку, у статутному капіталі є особистим немайновим правом особи і не може бути передане у заставу;

після поновлення своїх прав як учасника СТОВ "ЕНОГРАЙ" позивач отримав можливість дізнатись, про прийняття Рішення загальних зборів СТОВ "ЕНОГРАЙ" № 8 від 26 грудня 2014 р. та укладення Договору застави № 261214 від 26.12.2014 р, що наразі оскаржується.

Представник позивача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та заперечував проти аргументів відповідача-2, викладених у відзиві.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву посилається на наступні обставини:

позивач не є та ніколи не був засновником (учасником) КП «Промжилбуд»;

рішення засновника стосовно укладення правочинів, у тому числі, про взяття позик та передачу майна у заставу, є виключно компетенцією засновника підприємства, у яку не можуть втручатись будь-які інші суб`єкти правовідносин, які не входять до складу засновників підприємства;

виходячи з цього, на думку відповідача-2, ОСОБА_1 не має права оскаржувати рішення засновника юридичної особи, учасником якої він не є, а вимога про визнання незаконним та скасування рішення засновника КП «Промжилбуд» від 26.12.2014 р. № 8 є необгрунтованою;

учасник товариства має переважне право на купівлю частки іншого учасника - у разі оголошення про продаж вказаної частки, переважне право діє лише у межах, яка є пропорційною до частки учасника товариства - у випаку ОСОБА_1 це лише 1,025 %;

але, у своєму позові ОСОБА_1 , на думку відповідача-2, без жодних правових підстав ототожнює поняття «купівля-продаж частки» та «застава частки»;

відповідач-2 стверджує, що у позивача відсутні будь-які переважні права, шо підлягають судовому захисту оскільки за оспорюваними правочинами КП «Промжилбуд» не продавало частку, а лише передало в заставу;

позивач обрав неправильний спосіб захисту з урахуванням вимог ч. 4 ст. 362 ЦК України, крім того, ОСОБА_1 міг претендувати на частку не більше, ніж 1,025% пропорційно до розміру його частки у статутному капіталі СТОВ «Енограй» при цьому, ОСОБА_1 мав би покласти на депозит суду відповідну суму вартості частки;

виходячи з цього, на думку відповідача-2, норми цивільного законодавства прямо визначають, що порушення переважного права не є підставою для визнання правочину недійсним, а максимум є підставою для переведення на особу прав та обов`язків покупця;

задоволення безпідставного позову ОСОБА_1 може грубо порушити права КП «Промжилбуд»;

позивач замовчує, що мав змогу дізнатись про оспорювані договори, як мінімум, з протоколу загальних зборів СТОВ «Енограй» від 18.02.2017 р., на яких було закріплено поновлення позивача у складі засновників СТОВ «Енограй», а ОСОБА_2 , за відсутності заперечень з боку позивача - визнаний засновником СТОВ «Енограй» після того, як за рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона у справі № 667/5810/15-ц за його позовом звернено стягнення на частку КП «Промжилбуд» у статутному капіталі СТОВ «Енограй» як на предмет застави;

таким чином, на думку відповідача-2, ОСОБА_1 порушив строки позовної давності на звернення з позовом про захист порушених переважних прав, оскільки строки позовної давності спливли, як мінімум, 18.02.2018 р. (рік після загальних зборів 18.02.2017 р.);

відповідач-2 вважає, що ОСОБА_1 порушив навіть 3-річний строк позовної давності, зокрема, як вбачається із витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рішення Комсомольського районного суду міста Херсона у справі №667/5810/15-ц про звернення стягнення на предмет застави було добровільно виконано КП «Промжилбуд», та добровільне виконання щодо передачі частки закріплено на загальних зборах СТОВ «Енограй» від 23.11.2015 р. та оформлене протоколом №5, відповідна реєстраційна дія проведена 25.11.2015 р., а потім - скасована на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 17.01.2017 р. у справі №923/1353/16, на яке посилається і сам позивач.

Представник відповідача-2 під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів позивача.

Третя особа-4 у письмових поясненнях посилається на наступні обставини:

ПП «А.І.К.» вважає заявлений позов ОСОБА_1 необгрунтованим та таким, що загрожує стабільній діяльності СТОВ «Енограй», засновником якого ПП «А.І.К.» є наразі;

належним способом захисту прав ОСОБА_1 могло б бути переведення на позивача прав набувача частки у обсязі, пропорційному 1,025%, що відповідає розміру частки ОСОБА_1 у статутному капіталі СТОВ «Енограй», але для цього ОСОБА_1 мав би внести кошти на депозит суду, які б забезпечили викуп частини статутного капіталу;

у 2017 році співзасновник ОСОБА_5 продав свою частку у статутному капіталі СТОВ «Енограй» у розмірі 1,025% ОСОБА_2 , але ні у ОСОБА_1 , ні у будь-кого з інших засновників, що приймають участь у цій справі, не виникло бажання викупити вказану частку замість ОСОБА_2 .

Відповідач-1 та треті особи 1-3, 5, повідомлені про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення ухвал суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку та додаткового повідомлення відповідача-1 про дату, час, місце розгляду справи у судовому засіданні шляхом розміщення на офіційному сайті судової влади відповідного повідомлення, не скористались своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомили. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, без поважних причин, відповідач-1 не надав.

Відповідно до положень частини 9 статті 165 ГПК України: "У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами."

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

11.04.19 письмова заява про залучення третьої особи до участі у справі;

11.04.19 відповідь на клопотання відповідача-2 про залучення третіх осіб;

11.04.19 відповідь на клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі;

11.04.19 відповідь на клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі;

11.04.19 письмове клопотання про залучення до матеріалів справи доказів відправлення документів;

02.05.19 письмове клопотання про залучення до матеріалів справи доказів відправлення документів;

05.07.19 письмове клопотання про видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання.

Відповідачем-1 під час судового розгляду справи заяви (по суті справи та з процесуальних питань) не подавались.

Відповідачем-2 під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

27.03.19 письмове клопотання № 1 про закриття провадження у справі;

27.03.19 письмове клопотання № 2 про зупинення провадження у справі;

27.03.19 письмове клопотання № 3 про залучення третіх осіб до участі у справі;

27.03.19 відзив;

11.04.19 письмове клопотання про залучення третіх осіб до участі у справі.

Третьою особою-1 під час судового розгляду справи заяви (по суті справи та з процесуальних питань) не подавались.

Третьою особою-2 під час судового розгляду справи заяви (по суті справи та з процесуальних питань) не подавались.

Третьою особою-3 під час судового розгляду справи заяви (по суті справи та з процесуальних питань) не подавались.

Третьою особою-4 під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

22.05.19 пояснення щодо позовної заяви.

Третьою особою-5 під час судового розгляду справи заяви (по суті справи та з процесуальних питань) не подавались.

Заслухавши вступне та заключне слово представників учасників справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в судовому засіданні докази, якими вони обґрунтовуються, господарський, суд

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2014 року власником Колективного підприємства «Промжилбуд» (надалі за текстом рішення - Відповідач-2) було прийнято рішення № 8, яке є предметом спору, відповідно до якого директору вказаного Колективного підприємства було надано дозвіл на отримання безвідсоткової позики від ОСОБА_2 (надалі за текстом рішення - Відповідач-1). Суттєвими умовами позики визначено: сума - 8 000 000 гривень, строк - до 01 квітня 2015 року, забезпечення - шляхом укладання Сторонами договору застави корпоративних прав, а саме: частки у статутному фонді Сільськогосподарського підприємства «Енограй» у сумі 17 779 866,45 гривень, що становить 79,5% статутного капіталу.

З урахуванням положень ст. ст. 62, 63 ГК України, КП «Промжилбуд» є підприємством, заснованій на колективній формі власності декількох осіб.

26.12.2014 р. між ОСОБА_2 та Колективним підприємством «Промжилбуд» був укладений договір застави № 261214 (надалі за текстом рішення - Договір). Відповідно до умов зазначеного Договору, заставою забезпечуються вимоги Заставодержателя ( ОСОБА_2 ), що випливають з договору позики від 25.12.2014 р., згідно якого заставодержатель надає заставодавцеві позику у розмірі 8 000 000 гривень строком погашення до 01.04.2015 р.

Пунктом 1.2 Договору застави встановлюється, що заставодавець, з метою забезпечення зобов`язань за Договором позики, надає в заставу свою частку в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Енограй» (надалі за текстом рішення - Третя особа-5), розмір якої складає 79,5% статутного капіталу, що відповідає 17 779 866,45 гривень.

Відповідно до умов пункту 1.4 Договору застави заставодавець, серед іншого, підтвердив, що іншими учасниками СТОВ «Енограй» є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 (надалі за текстом рішення - Позивач), ОСОБА_4 (надалі за текстом рішення - Третя особа-2), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 (надалі за текстом рішення - Третя особа-3), ОСОБА_3 (надалі за текстом рішення - Третя особа-1), ПП «А.І.К.» (надалі за текстом рішення - Третя особа-4), та надано згоду (рішення засновника) повноважного органу заставодавця (КП «Промжилбуд») на передачу предмета застави в заставу заставодержателю.

Відповідно до умов п 2.1.12 Договору у випадку неповернення заставодавцем позики в сумі 8 000 000 гривень заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок набуття права власності на предмет застави, вартість якого визначена сторонами договору у пункті 1.3 в розмірі 8 000 000 гривен.

Таким чином, відповідачем-2 було передано у заставу відповідачу-1 відповідну частку у статутному капіталі третьої особи-5, а також всі пов`язані з нею корпоративні права на участь в цьому товаристві.

На час укладення оскаржуваного договору діяв Закон України «Про господарські товариства» в редакції від 10.10.2013 року, відповідно до положень якого акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту (стаття 4 Закону).

Відповідно до Статуту СТОВ «Енограй», затвердженого протоколом загальних зборів учасників СТОВ «Енограй» №2 від 19.12.2014р., СТОВ «Енограй» - Сільськогосподарське підприємство засноване згідно з рішенням зборів засновників (протокол від 16.05.2003р.) та Установчим договором, цим Статутом, а також у відповідності з Законом України «Про господарські товариства» та з іншими нормативними актами діючого законодавства України. Засновниками Товариства з відповідними частками є:

КП «Промжилбуд» - 17 779 866,45 гривень, що становить 79,5% Статутного капіталу;

ОСОБА_6 - 917 435,27 гривень, що становить 4,1% Статутного капіталу;

ОСОБА_7 - 229 358,82 гривень, що становить 1,025% статного капіталу;

ОСОБА_8 - 229 358,82 гривень, що становить 1,025% Статутного капіталу;

ОСОБА_1 - 229 358,82 гривен, що становить 1,025% Статутного капіталу;

ОСОБА_4 - 229 358,82 гривен, що становить 1,025% Статутного капіталу;

ОСОБА_9 - 229 358,82 гривен, що становить 1,025% Статутного капіталу;

ОСОБА_10 - 229 358,82 гривен, що становить 1,025% Статутного капіталу;

ОСОБА_5 - 229 358,82 гривен, що становить 1,025% Статутного капіталу;

ОСОБА_3 - 229 358,82 гривен, що становить 1,025% Статутного капіталу;

ПП «А.І.К» - 1 834 870,54 гривень, що становить 8,2 Статутного капіталу.

Пунктом 4.2.8 Статуту СТОВ «Енограй» встановлено, що учасник Товариства може за згодою зборів учасників відступити будь-яким чином частку (або її частину) у статутному фонді учасникам Товариства або третім особам. Переважне право на придбання частки (або її частини) мають учасники товариства.

Пунктом 4.2.13 Статуту СТОВ «Енограй» передбачено, що учасник, який бажає передати свою частку особі, повинен надіслати письмове повідомлення про це із зазначенням особи, якій він бажає передати належну йому частку та умови передачі. Після отримання повідомлення учасника про намір передати належну йому частку, голова Товариства протягом трьох днів повинен повідомити про це іншим учасникам із зазначенням строку проведення зборів учасників для вирішення питань, пов`язаних із наміром учасника відступити належну йому частку.

Відповідно до п. 4.2.14 Статуту СТОВ «Енограй» учасники Товариства користуються переважним правом придбання частки учасника, що нею поступається, на запропонованих ним третій особі умовах. Якщо протягом 45 днів після направлення учасником, що поступається своєю часткою, повідомлення про відчуження голові Товариства рішення з цього питання не буде прийнято зборами учасників і ніхто з інших учасників не виявить бажання придбати у власність запропоновану частку на зазначених умовах, учасник має право передати належну йому частку вибраній ним особі на повідомлених ним раніше умовах. У разі зміни умов передачі частки, що відступається, обов`язок надіслання повідомлення і строки розгляду пропозиції поновлюються.

Враховуючи, що оспорюване позивачем рішення власника (засновника) Колективного підприємства «Промжилбуд» є обов`язковим лише для виконавчого органу вказаного підприємства та не змінює права власності на частку у статутному фонді Сільськогосподарського підприємства «Енограй» вартістю 17 779 866,45 гривень, що становить 79,5% статутного капіталу осстаннього, а позивач у справі не є ні членом (засновником, учасником) Колективного підприємства «Промжилбуд» ні членом його виконавчого органу, позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами порушення оспорюваним рішенням власника Колективного підприємства «Промжилбуд» прав або охоронюваних законом інтересів позивача.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору застави № 261214 від 26.12.2014, укладеного між ОСОБА_2 та КП "Промжилбуд".

Відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, викладеної у справі № 910/13901/17:

«Необґрунтованими є доводи позивача про те, що під час укладення договору застави відповідачем порушено положення статуту щодо надання переважного права учасникам позивача на придбання частки відповідача-1, а тому договір застави підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до частини четвертої статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Продаж учасником частки (її частини) з порушенням переважного права купівлі інших учасників (частина друга статті 147 ЦК України, частина друга статті 53 Закону

України "Про господарські товариства") не зумовлює недійсності такого правочину. У цьому разі будь-який учасник товариства має право пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця за аналогією з нормою частини 4 статті 362 ЦК України.

Тобто в разі порушення переважного права учасника на купівлю частки іншого учасника у статутному капіталі товариства застосовується спеціальне правило частини четвертої статті 362 ЦК України, а не загальні правила статті 215 ЦК України про недійсність правочинів, зміст яких суперечить актам цивільного законодавства (постанова КГС ВС від 18.07.2018 у справі № 902/790/16).» (http://reyestr.court.gov.ua/Review/75560122).

За вказаних обставин, аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Натомість, аргументи, наведені відповідачем-2 та третьою особою-5 щодо відсутності підстав для задоволення позову, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ПК України).

Відповідно до ч. 1 - ч. 3, ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» (в ред. чинній на момент прийняття оспорюваного рішення та договору) учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 ГК України під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Відповідно до ст. 6 ГК України одним із принципів господарювання в Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Відповідно до ч. 2 ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до ч. 4 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень частин 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом не застосовуються положення ст. 267 ЦК України щодо спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, оскільки позов не підлягає задоволенню по суті.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясувавши викладені обставини, дослідивши в судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду не були порушені відповідачами, крім того, обраний позивачем спосіб захисту не призведе до відновлення порушеного, на думку позивача, права, тому заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даному випадку судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 21 серпня 2019 р.

Суддя Ю.В. Гридасов