ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/94/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

заявника касаційної скарги: Філатова Н. А.,

арбітражного керуючого: Віскунов О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019

у складі колегії суддів: Пуль О. А. (головуючий), Тарасової І. В., Шевель О. В.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"

до Приватного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Трансмаш"

про банкрутство

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

1. Ухвалою Господарського суду Харківської області 17.01.2019 у справі № 922/94/19 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "НВЦ "Трансмаш". Визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" "Форінт" у розмірі 48 833 834,15 грн, з яких: забезпечені заставою майна на суму 13 204 468,00 грн, не забезпечені заставою майна - на суму 35 629 366,15 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича.

2. Місцевий господарський суд виходив з того, що загальна заборгованість Приватного акціонерного товариства "НВЦ "Трансмаш" за неповернення кредитів та процентів за користування кредитами за рішенням Господарського суду Луганської області від 24.09.2015 у справі № 913/149/15 складає 48 833 834,15 грн, що перевищує триста мінімальних розмірів заробітної плати. Судом також встановлено, що грошові вимоги АТ "Райффайзен Банк Аваль" частково забезпечені заставою майна, що підтверджується іпотечним договором від 30.05.2014, а також рішенням Господарського суду Луганської області від 03.08.2015 у справі № 913/148/15. У подальшому в результаті відступлення АТ "Райффайзен Банк Аваль" усіх прав вимоги кредитором є ТОВ "ФК "Форінт", що підтверджується ухвалами Господарського суду Луганської області від 07.08.2017 у справі № 913/148/15 та від 12.09.2017 у справі № 913/149/15. Господарським судом досліджено докази, надані заявником на підтвердження вжиття заходів щодо примусового стягнення за заявленими вимогами у порядку виконавчого провадження та на підставі ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відкрито провадження у справі про банкрутство.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 вищезазначену ухвалу місцевого господарського суду скасовано та закрито провадження у справі № 922/94/19 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Трансмаш".

4. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не пов`язує визначення вимог, забезпечених заставою (іпотекою) майна боржника, для визначення розміру безспірних вимог при порушенні провадження у справі про банкрутство, або для включення їх до реєстру вимог, із договірною вартістю предметів забезпечення. Суд також зазначив, що тільки після відповідних заходів, здійснених виконавчою службою по зверненню стягнення на предмет іпотеки: проведення оцінки заставного майна суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом та проведення прилюдних торгів, що визначено судовим рішенням, можна встановити залишок заборгованості, який не забезпечений заставою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції від 03.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою з вимогою її скасувати та залишити в силі ухвалу місцевого господарського суду від 17.01.2019.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/94/19 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. (головуючого), суддів - Васьковського О. В., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2019.

7. Ухвалою Верховного Суду від 15.07.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 922/94/19 Господарського суду Харківської області за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019; призначено розгляд справи на 15.08.2019.

8. 14.08.2019 до Верховного Суду від Приватного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Трансмаш" надійшов відзив на касаційну скаргу з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

9. У засідання суду касаційної інстанції 15.08.2019 з`явився представник заявника касаційної скарги та арбітражний керуючий, які надали пояснення у справі.

10. Боржник явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час та дату судового засідання сповіщений належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності уповноваженого представника боржника.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт")

11. Скаржник доводить, що висновки суду апеляційної інстанції не є ані законними, ані обґрунтованими, оскільки не ґрунтуються на жодній нормі чинного законодавства;

- суд апеляційної інстанції не застосував норму права, що підлягала обов`язковому застосуванню - ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом";

- апеляційна інстанція неправильно застосувала положення ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження":

- знаходження майна на яке судовим рішенням звернуто стягнення в місті Луганську, виключає можливість його виконання - що прямо передбачено законом.

Доводи Приватного акціонерного товариства "Науково-виробничий центр "Трансмаш"

12. Заперечуючи проти вимог та доводів скаржника боржник зазначає, що за наявними матеріалами справи апеляційна інстанція дійшла висновку про відсутність доказів здійснення протягом восьми місяців органами державної виконавчої служби заходів з примусового виконання рішення (хід виконавчого провадження) про стягнення з боржника на користь кредитора будь-яких грошових сум, як то звернення стягнення на грошові кошти або інше майно, а відтак неможливо дійти беззаперечного висновку про розмір боргу станом на дату звернення до суду із заявою про порушення провадження справи про банкрутство.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

13. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

15. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

16. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

А.2. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

17. Відповідно до частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

18. Згідно із частиною 1 статті 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

19. Статтею 9 вказаного Закону визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

20. У відповідності до приписів статті 1 Закону про банкрутство, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; неплатоспроможність - це неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності; учасники провадження у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб`єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

21. Частиною 3 статті 10 Закону про банкрутство визначено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

22. Безспірність вимог кредитора повинна підтверджуватись документами, які боржник зобов`язаний додати до заяви про порушення справи про банкрутство.

23. Перелік цих документів міститься у статті 11 Закону про банкрутство, в якій, зокрема, зазначається, що до заяви про порушення справи про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

24. Відповідно до частини 1 статті 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

25. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

26. Основне завдання підготовчого засідання полягає у з`ясуванні ознак неплатоспроможності боржника, наявності чи відсутності перешкод для подальшого руху справи про банкрутство.

27. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

28. За наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство або відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

29. Як убачається з матеріалів справи, станом на дату подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство грошові вимоги кредитора до боржника у сумі 48 833 834,15 грн за генеральною угодою про надання кредитних ресурсів № 010/06-04/200/Г від 23.04.2007 є забезпеченими заставою майна боржника вартість якого погоджена сторонами в договорі застави від 30.05.2014 у розмірі 13 204 468,00 грн.

30. За твердженням ініціюючого кредитора станом на день подання заяви про порушення справи про банкрутство загальна сума вимог, не забезпечених заставою майна складає 35 629 366,15 грн (48 833 834,15 грн - 13 204 468,00 грн).

31. Водночас рішенням Господарського суду Луганської області від 03.08.2015 у справі № 913/148/15 на виконання якого 18.08.2015 видано наказ позов задоволено частково, у рахунок погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний центр "Трансмаш" перед Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" у сумі 56 311 454,85 російських рублів російських рублів та 27 359 586,79 грн звернуто стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до договору іпотеки від 30.05.2014, визначено спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, визначено, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

32. Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справи № 902/492/17 (постанова від 15.05.2018), забезпеченими зобов`язаннями в розумінні статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення статті 19 Закону України "Про заставу" та статті 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

33. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не пов`язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов`язань майнової поруки по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави.

34. Отже, на момент порушення провадження у справі про банкрутство кредитор не вправі самостійно визначити такі вимоги незабезпеченими, за винятком відмови від забезпечення шляхом укладення відповідного договору між сторонами забезпечувального зобов`язання або подання відповідної заяви кредитором суду про відмову від забезпечення.

35. Відповідна заява ініціюючим кредитором про відмову від забезпечення до суду у даній справі не подавалась.

36. Згідно статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку".

37. Водночас державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ст.26 Закону України "Про виконавче провадження").

38. Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять виконавчого документу щодо відкриття виконавчого провадження за наказом від 18.08.2015 № 913/148/15, здійснення виконавчих дій та за наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, постанови про зупинення вчинення виконавчих дій.

39. Зважаючи на викладене, слід погодитись з висновком апеляційного господарського суду, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

А.3. Щодо суті касаційної скарги

40. Наведені у касаційній скарзі аргументи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

41. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

43. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 Господарського процесуального кодексу України).

44. Враховуючи наведене вище, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" та необхідність залишення постанови Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у справі № 922/94/19 без змін, як такої, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

45. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у справі № 922/94/19 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько
Судді О. В. Васьковський
В. Г. Пєсков