ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2019 р. Справа№ 920/841/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Якименко О.І. за довіреністю від 28.12.2018;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Сумської міської ради

на рішення господарського суду Сумської області від 03.04.2019 (повний текст складено 15.04.2019)

у справі №920/841/18 (суддя Спиридонова Н.О.)

за позовом Сумської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Сумська міська рада (далі - позивач) звернулась у господарський суд Сумської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" (далі - відповідач) та просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Праці, 5, укладений між Сумською міською радою та Відкритим акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" (нове найменування - Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" 06.04.2010, який зареєстровано у Сумському міському відділі Сумської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.06.2010 за № 44 (далі - договір) та зобов'язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку загальною площею 1,2500 га, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Праці, 5.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач не виконує зобов'язання за договором щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки відповідачем порушено зобов'язання щодо використання орендованої земельної ділянки відповідно до мети, визначеної у пункті 2.1 договору, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка під розміщеним тренувальним спортивним комплексом згідно з українським класифікатором цільового використання - землі громадського призначення, крім того, не завершено забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для розірвання договору, оскільки позивачем не доведено невиконання відповідачем обов'язку щодо забудови земельної ділянки, а також і існування реального обов'язку здійснити таку забудову, не доведено завдання йому шкоди у зв'язку із не здійсненням забудови земельної ділянки чи позбавлення того, на що він розраховував при укладенні договору. Крім того, відповідач зазначає, що тренувально-спортивний комплекс є спортивною спорудою, а його розміщення на земельній ділянці відповідає як меті використання орендованої земельної ділянки, визначеної пунктом 2.1 договору, так і обов'язку використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 03 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду. В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Сумська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно дослідив обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки доказами, наявними у матеріалах справи, підтверджується факт порушення відповідачем умов договору, а саме: використання земельної ділянки не за цільовим призначення та не здійснення будівництва у встановлений строк, і вказані порушення є підставою для розірвання договору; акти обстеження земельної ділянки є належними доказами, які підтверджують порушення відповідачем умов договору.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що він є власником об'єктів тренувально-спортивного комплексу, який знаходиться на земельній ділянці, орендованій за спірним договором; спірний договір укладався на основі Типового договору оренди земельної ділянки, затвердженого позивачем, який містить положення щодо необхідності завершення забудови земельної ділянки і вказаний пункт не був виключений, однак позивач не мав наміру здійснювати забудову, оскільки на ділянці вже знаходився тренувально-спортивний комплекс; акти обстеження земельної ділянки складені з порушенням законодавства і не можуть бути належними і допустимими доказами.

За клопотанням сторін розгляд справи проводився в режимі відеоконференції.

Представник позивача у судовому засіданні 25.06.2019 підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.06.2019 заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 25.06.2019 по 27.08.2019 на стадії запитань.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2019, у зв'язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі колегію суддів у складі головуючого судді: Козир Т.П., суддів: Коробенка Г.П., Яковлєва М.Л.

Представник відповідача після перерви у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Сумської області від 05.12.2008 у справі №14/684-08 (з врахуванням ухвали господарського суду Сумської області від 26.12.2008 про виправлення описки) за Відкритим акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" (яке в подальшому було перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання") було визнано право власності на "Тренувально-спортивний комплекс" у складі футбольного поля (літ. І), площадки для ручного м'яча (літ. ІІ), тенісних кортів (літ. ІІІ, літ. ІV), доріжки для бігу (літ. V), вбиральні (літ. Б), навісу (літ. В), огорожі (№ 1-5), який був частиною нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Суми, пл. Горького, 6, яке також включало будівлі та споруди стадіону "Авангард".

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.03.2009 №152 "Про присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна в місті Суми" стадіону "Авангард" з відкритими спортивним площадками, полю футбольному, площадці для ручного м'яча, двом тенісним кортам, доріжці для бігу, убиральні навісу, огородженню була присвоєна поштова адреса: м. Суми, вул. Праці, 5.

Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за відповідачем в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.03.2009 за реєстраційним №26881783.

06 квітня 2010 року на підставі рішень Сумської міської ради від 25.03.2009 №2485-МР "Про надання в оренду, продовження терміну користування земельними ділянками підприємствам, установам, організаціям і підприємцям", від 24.06.2009 № 2763-МР "Про затвердження розмірів відсотків від грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Суми" та від 15.07.2009 №2845-МР "Про внесення змін до деяких пунктів рішень Сумської міської ради", між Сумською міською радою, як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе", як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,2500 га, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул.Праці, 5, категорія - землі житлової та громадської забудови.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. та затверджено рішенням Сумської міської ради від 29.04.2010 № 3653-МР.

Також договір зареєстровано у Сумському міському відділі Сумської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.06.2010 за № 44.

Згідно із пунктом 1.1 договору, орендодавець на підставі вищевказаних рішень надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку (об'єкт оренди), яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Праці, 5.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання договору становить 2007625,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1 договору, земельна ділянка надається в оренду під розміщеним тренувальним спортивним комплексом, згідно з Українським класифікатором цільового використання - землі громадського призначення.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що договір укладається терміном до двадцять п'ятого березня дві тисячі дев'ятнадцятого року.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що відповідач, зокрема, зобов'язаний:

- приступити до виконання орендованої земельної ділянки в строки, встановлені договором;

- виконувати обов'язки землекористувача відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України; використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у пункті 2.1 договору, дотримуючись при цьому вимог чинного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо раціонального використання та охорони землі, вимог екологічної безпеки при використанні землі;

- у відповідності до статті 164 Земельного кодексу України здійснювати заходи щодо поліпшення корисних властивостей землі, захист земельної ділянки від водної та вітряної ерозії, підтоплення, забруднення відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами, від інших процесів руйнування;

- завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору;

- письмово повідомити позивача про відчуження об'єктів (їх частин), що розташовані на земельній ділянці і належать відповідачу протягом десяти днів з моменту вчинення відповідного правочину, а також повідомити про наміри подальшого використання земельної ділянки. У випадку, якщо відповідач має намір припинити право користування земельною ділянкою (її частиною), цей договір розривається за згодою сторін, або до цього договору вносяться відповідні зміни, з моменту укладання договору оренди земельної ділянки з новим власником об'єктів, які були відчужені;

- забезпечити вільний доступ до земельної ділянки представнику контролюючих органів;

- відповідач забезпечує знімання, використання і збереження родючого шару ґрунту при проведенні робіт, пов'язаних із порушенням земель;

- у відповідності до статті 99 Земельного кодексу України, обов'язковими для діяльності відповідача є обмеження, пов'язані з діями земельних сервітутів;

- у відповідності з розділом 3 цього договору своєчасно вносити орендну плату;

- враховувати при використанні земельної ділянки права третіх осіб, набуті відповідно до законодавства;

- повернути орендодавцю земельну ділянку після закінчення строку оренди у стані не гіршому, у порівнянні з тим, у якому була одержана в оренду земельна ділянка;

- не утримувати земельну ділянку для забезпечення своїх вимог до позивача;

- відшкодувати позивачеві в повному обсязі шкоду, заподіяну стану земельної ділянки неналежним її використанням;

- у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

Відповідно до пункту 5.4 договору, договір може бути розірваний:

- за взаємною згодою сторін;

- за рішенням суду в порядку встановленому законом;

- в односторонньому порядку за ініціативою позивача, із звільненням відповідача від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли відповідач використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених пунктом 4.2 договору, здійснення без згоди позивача передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

В частині 2 пункту 5.6 договору також встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами їх обов'язків, передбачених Законом України "Про оренду землі" (із відповідними змінами та доповненнями до нього) та цим договором.

Пунктом 5.8 договору закріплено, що у разі припинення або розірвання цього договору відповідач має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки, визначених у пункті 2.4 договору.

Згідно пункту 1 рішення Сумської міської ради від 29.04.2010 № 3666-МР "Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Суми стадіону "Авангард" та тренувального спортивного комплексу по вул. Праці, 5, у місті Суми" прийнято стадіон "Авангард" та тренувально-спортивний комплекс до комунальної власності територіальної громади міста Суми від відповідача на підставі звернення останнього, про що між відповідачем та Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради підписано акт приймання-передачі стадіону "Авангард" по вул. Праці, 5, у м. Суми до комунальної власності територіальної громади міста Суми.

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.09.2010 №576 "Про затвердження акту прийняття-передачі до комунальної власності територіальної громади міста Суми стадіону "Авангард" по вул. Праці, 5, у місті Суми" зазначений акт було затверджено, виконавчий комітет також вирішив оформити право власності на нерухоме майно стадіону "Авангард" з видачею свідоцтва про право комунальної власності за територіальною громадою міста Суми в порядку, встановленому чинним законодавством та доручив комунальному підприємству "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" підготувати свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, оскільки згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, тренувально-спортивний комплекс до комунальної власності територіальної громади міста Суми ані на той час, ані пізніше не передавався, право власності за позивачем не реєструвалося, відповідно, він перебуває у власності Відповідача.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.07.2010р. №403 "Про присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна" футбольному полю, площадці для ручного м'яча, тенісним кортам, доріжці для бігу, вбиральні та навісу присвоєна поштова адреса "вул. Холодногірська, 10".

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, наведених у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 145917390 від 19.11.2018 об'єкти тренувально-спортивного комплексу, розташовані за адресою м. Суми, вул. Праці, 5 (літ. І, II, III, IV, V, Б, В, № 1-5), перебувають у власності відповідача.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилався на те, що ним на виконання умов договору передано відповідачу за актом прийому - передачі у визначених межах земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору, проте, відповідачем не виконано взятих на себе зобов'язань за договором щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням у відповідності до статті 96 Земельного кодексу України.

Так, позивач вказує, що 18.09.2018 в рамках планового обстеження земельної ділянки начальником та головним спеціалістом Відділу врегулювання земельних відносин та спорів управління земельних відносин Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради Єрьоміним О.І. і Нагаєм А.М., відповідно до пункту "є" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 3.2.45 Положення про Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, затвердженого рішення Сумської міської ради від 08.08.2018 № 3747-МР, з виїздом на місцевість, проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності за адресою: м. Суми, вул.Праці, 5.

За результатами зазначеного обстеження складено акт обстеження земельної ділянки комунальної власності по вул. Праці, 5, у м. Суми від 18.09.2018, яким встановлено, що земельна ділянка по периметру огороджена бетонною та частково сітчастою огорожею, футбольне поле, на якому знаходиться металеві ворота, та площадка для ручного м'яча, заросли бур'янами, висота яких іноді досягає до одного метра та частково чагарниками, тенісний корт огороджений металевою сіткою, слідів його використання за призначенням не виявлено. Будівлі та споруди з ознаками капітального будівництва на орендованій земельній ділянці відсутні. До даного акту приєднано фотознімки на 9 аркушах, що зроблені при обстеженні об'єкту оренди.

У подальшому, 05.10.2018 зазначеною вище уповноваженою особою позивача повторно, з виїздом на місцевість, проведено обстеження спірної земельної ділянки, за результатами якого також складено акт обстеження земельної ділянки комунальної власності по вул. Праці, 5 у м. Суми від 05.10.2018, відповідно до якого при фактичному обстеженні зазначеної земельної ділянки виявлено, що земельна ділянка по периметру огороджена бетонною та частково сітчастою огорожею, футбольне поле, на якому знаходиться металеві ворота ти площадка для ручного м'яча, заросли бур'янами, висота яких іноді досягає до одного метра, та частково чагарниками, тенісний корт огороджений металевою сіткою, слідів його використання за призначенням не виявлено. Будівлі та споруди з ознаками капітального будівництва на орендованій земельній ділянці відсутні. Земельна ділянка використовується мешканцями прилеглих будинків під вигул домашніх тварин. Також до даного акту додано відповідні фотознімки, що зроблені при вказаному обстеженні.

Позивач вказує, що зазначеними актами підтверджується факт не виконання відповідачем умов спірного договору, відповідачем не виконуються обов'язки землекористувача відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України, а саме: порушено пункт "а" статті 96 Земельного кодексу України щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням; порушено зобов'язання щодо використання орендованої земельної ділянки відповідно до мети, визначеної пунктом 2.1 договору. Також відповідачем не виконано зобов'язання, закріплене в пункті 4.2 договору щодо завершення забудови земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору.

За вказаних обставин позивач вважає, що не виконання зазначених пунктів є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку (пункт 5.4 договору), оскільки при укладенні договору позивач розраховував, що на спірній земельній ділянці буде розміщений тренувальний спортивний комплекс (згідно з Українським класифікатором цільового використання - землі громадської призначення). А тому позивач вважає, що у зв'язку із невиконанням своїх зобов'язань відповідачем, позивачу завдано шкоду у вигляді позбавлення його, особи, що діяла в інтересах територіальної громади міста Суми того, на що він розраховував при укладенні договору. Позивач вважає, що зазначене істотне порушення договору відповідачем є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки в судовому порядку

Заперечуючи проти позову, як у суді першої інстанції, так і підчас апеляційного перегляду справи, відповідач посилався на те, що позивачем не доведено невиконання відповідачем обов'язку щодо забудови земельної ділянки, а також і існування реального обов'язку здійснити таку забудову, не доведено завдання йому шкоди у зв'язку із не здійсненням забудови земельної ділянки чи позбавлення того, на що він розраховував при укладенні договору.

Крім того, відповідач зазначив, що тренувально-спортивний комплекс є спортивною спорудою, а його розміщення на земельній ділянці відповідає як меті використання орендованої земельної ділянки, визначеної пунктом 2.1 договору, так і обов'язку використання земельної ділянки за цільовим призначенням, визначеного пунктом "а" частини першої статті 96 Земельного кодексу України. Долучені до позову акти обстеження земельної ділянки комунальної власності по вул. Праці, 5 у м. Суми не є підтвердженням виконання чи невиконання відповідачем умов договору, а також завдання позивачу шкоди, вони лише фіксують зовнішній вигляд земельної ділянки. При цьому, у згаданих актах зазначено, що на земельній ділянці розміщені споруди, що за призначенням є спортивними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач, не є істотними, що виключає можливість розірвання договору та задоволення позову.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Права та обов'язки між сторонами виникли на підставі договору оренди земельної ділянки, який за правовою природою є договором найму (оренди) землі та підпадає під правове регулювання Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов'язання відповідача повернути позивачу вказану земельну ділянку у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням та щодо здійснення забудови зазначеної земельної ділянки, що, за доводами позивача, є істотним порушенням умов договору з боку відповідача та підставою для розірвання договору оренди в односторонньому порядку за ініціативою позивача, як орендодавця.

Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 частини 1 ст. 611 ЦК встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Приписами статті 24 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Частиною 1 статті 32 наведеного Закону визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту "ґ" частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Враховуючи врегулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "ґ" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 частини 2 статті 651 ЦК України).

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Зі змісту пунктів 1.1, 1.2 договору вбачається, що на земельній ділянці знаходиться "тенісний корт, футбольне поле, площадка для ручного м'яча", і земельна ділянка надається в оренду "під розміщеним тренувальним спортивним комплексом, згідно з Українським класифікатором цільового використання - землі громадського призначення".

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було змінене цільове призначення та розміщено на земельній ділянці будь-які інші об'єкти, ніж ті, які вже знаходились на ній при укладенні договору.

Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт використання відповідачем земельної ділянки не за її цільовим призначенням.

Щодо посилань позивача на п. 4.1 договору, яким передбачено, що "орендар зобов'язаний завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору", то матеріали справи не мітять доказів наявності вказаної проектної документації та її затвердження в установленому порядку.

Крім того, не може бути підставою для розірвання договору та обставина, що будівельні роботи не були розпочаті, оскільки нецільовим використанням земельної ділянки є її використання з іншою метою, ніж та, що встановлена у договорі (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі № 910/16306/13 та постановах Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №922/324/17 та від 22.02.2018 у справі №922/3395/16).

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства, місцевий господарський суд прийшов до юридично правильного висновку, що позивачем не доведено наявності підстав для дострокового розірвання договору, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов'язання повернути земельну ділянку, то вони є похідними від вимоги про розірвання договору, у задоволенні якої відмовлено, а тому також не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Сумської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 03 квітня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Сумської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.08.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

М.Л. Яковлєв