ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019 року Справа № 904/498/19

м.Дніпро, пр.Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів – Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.

при секретарі судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка лізинг" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2019 у справі №904/498/19 (суддя Мельниченко І.Ф., повне рішення складено 14.06.2019)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка лізинг", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрбурвод", м Житомир

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача- Південний відділ державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м.Кам'янське, Дніпропетровська область

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача- Сквирський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, м. Сквира, Київська область

про зняття арешту з нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2019 у справі №904/498/19 товариству з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"Ласка лізинг" відмовлено в задоволенні позову про зняття арешту з нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно;

- відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд виходив з обставин щодо наявності в матеріалах справи доказів про зареєстроване позивачем право власності на спірне майно та відсутність оспорювання або невизнання такого права, а також з того, що оскільки позивач є стороною як виконавчого провадження №11792439, так і виконавчого провадження №159/5 вимоги останнього про зняття арешту мають розглядатися як скарга на дії виконавчого органу в порядку, передбаченому розділом VІ Господарського процесуального кодексу України;

-не погодившись з рішенням господарського суду, ТОВ "Ласка лізинг" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на прийняття рішення на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права просить його скасувати частково, прийняти нове та задовольнити позовні вимоги про зняття арешту з нерухомого майна товариства;

-у поданій скарзі йдеться про те, що 21.04.2017 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. здійснено реєстрацію права власності спірного нерухомого майна за ТОВ «Ласка лізинг», про те, що згідно з довідкою Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна товариству стало відомо про наявність арештів, накладених на вищевказане майно відповідно до постанов відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції від 17.03.2009 та від 09.07.2009, про те, що наявність арешту на майно обмежує права товариства як власника та є перешкодою у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, про те, що арешти на майно ТОВ «Будівельна компанія «Укрбурвод», у тому числі і на спірне нерухоме майно, були накладені за іншими виконавчими документами у той період, коли це майно належало на праві власності останньому, про те, що дії відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №159/5 та ухвали господарського суду Київської області №8/040-09 від 02.03.2009 були вчинені законно, оскільки на момент проведення виконавчих дій зазначене нерухоме майно знаходилося у власності боржника, про те, що, в даному випадку, позивач просить зняти арешти з нерухомого майна не у зв’язку із неправомірними діями відділу державної виконавчої служби, а на підставі того, що арешти обмежують права користування та розпорядження нерухомим майном, а також про те, що арешти на нерухоме майно накладені раніше, ніж це майно було передано в рахунок погашення боргу ТОВ «Ласка Лізинг» при виконанні іншого виконавчого документа, тому висновок господарського суду про подання даного позову до неналежної особи є помилковим;

- представник скаржника у судове засідання не з’явився, на адресу апеляційного суду скаржником направлено клопотання про розгляд справи без участі його представника;

- відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, його представник в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином;

- треті особи 1, 2 відзиви на апеляційну скаргу також не надали, їх представники в судове засідання не з’явилися, про час та місце розгляду справи треті особи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2010 державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ларіною Я.В. при примусовому виконанні наказу господарського суду Київської області № 19/192 від 01.09.2009 прийнято постанову про передачу майна, а саме: виробничої бази, що складається з: А 2-виробничий корпус – 746,2 м2, Б-1 – склад сипучих матеріалів – 166, 2 м2, І– відкритий склад матеріалів – 2356, 6 м2, №1 – огорожа, № 2 – ворота за ціною згідно експертної оцінки ТОВ “Ласка Лізинг” в рахунок часткового погашення боргу ТОВ “Будівельна компанія “Укрбурвод” в сумі 288516 грн. та звільнення його з-під арешту.

05.08.2010 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. відповідно до ст. 61 Закону України “Про виконавче провадження” на підставі постанови від 01.07.2010 року про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Баглійським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції 01.07.2010, видано свідоцтво про те, що непродане майно, зареєстроване в реєстрі № 1071, на наступний об’єкт нерухомості - виробнича база, що складається з: А 2-виробничий корпус – 746, 2 м2, Б-1 – склад сипучих матеріалів – 166, 2 м2, І – відкритий склад матеріалів – 2356, 6 м2, №1 – огорожа, № 2 – ворота, загальною вартістю 288, 516 грн., яка знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Торгівельна, 34 Б належало на праві приватної власності ТОВ “Укрбурвод” та, оскільки, останнє не реалізовано/торги не відбулися, стягувач– ТОВ “Ласка лізинг” виявило бажання залишити його за собою.

Матеріали справи свідчать також і про те, що 17.03.2009 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції Поляруш А.М. при виконанні ухвали господарського суду Київської області від 02.03.2009 у справі № 8/040-09 за позовом ТОВ “Ласка Лізинг” до ТОВ “Будівельна компанія “Укрбурвод” про стягнення 439 135грн.08 коп. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 829451, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на майно боржника (а.с. 27).

09.07.2009 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції Поляруш А.М. при виконанні зведеного виконавчого провадження № 159/5, зокрема, при виконанни наказу господарського суду Київської області у справі № 8/045-09 за позовом ТОВ “Ласка Лізинг” до ТОВ “Будівельна компанія “Укрбурвод” про стягнення 151290грн.51коп. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 829508 (виконавче провадження № 159/5).

Згідно з довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна щодо об’єкта нерухомого майна приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О. 21.04.2017 на підставі вищевказаного свідоцтва здійснено реєстрацію права приватної власності на виробничу базу, що складається з: А 2-виробничий корпус – 746, 2 м2, Б-1 – склад сипучих матеріалів – 166, 2 м2, І – відкритий склад матеріалів – 2 356, 6 м2, №1 – огорожа, № 2 – ворота, яка знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Торгівельна, 34 Б (реєстраційний номер об’єкта: 104) за ТОВ “Ласка лізинг”. Номер запису про право власності 20119991.

Відповідно до цієї довідки на спірне нерухоме майно накладено арешт згідно з постановами відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції від 17.03.2009 АА № 829451 та від 09.07.2009 АА № 829508.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення ТОВ “Ласка лізинг” з позовом до господарського суду, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про зняття арешту з вищевказаного нерухомого майна та про визнання права власності останнього на це нерухоме майно.

Згідно з ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 названого Кодексу власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 391 Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 328 Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 334 Кодексу право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 2 ст. 334 Кодексу визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 392 Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У даному випадку, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно, господарський суд правильно послався на відсутність підстав для такого визнання, передбачених ст. 392 Цивільного кодексу України, оскільки докази, які б свідчили про те, що відповідачем будь-яким чином оспорюється або не визнається право власності позивача матеріали справи не містять.

Також, цілком обгрунтовано відмовлено господарським судом в задоволенні позову про зняття арешту з майна.

При цьому господарським судом встановлено, що арешти за постановами відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції АА №829451 від 17.03.2009 та АА №829508 від 09.07.2009 накладені на виконання рішень господарського суду Київської області у справах за участю позивача та відповідача у даній справі, у зв’язку з чим, позивачем при зверненні з позовом фактично оскаржуються дії державного виконавця при здійсненні виконавчих проваджень з виконання судових рішень у справах №8/040-09 та 8/045-09.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Враховуючи, що ТОВ «Люкс Лізинг» є стороною виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Київської області від 02.03.2009 №8/040-09 та зведеного виконавчого провадження №159/5 його вимоги про зняття арешту мають розглядатися як скарга на дії виконавчих органів в порядку, передбаченому розділом VІ Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні.

Доводи скаржника визнані колегією суддів необгрунтованими.

Так, 11.08.2017 Сквирський районний відділ державної виконавчої служби у своєму листі до ТОВ «Ласка Лізинг» зазначив про те, що станом на 11.08.2017 зведене виконавче провадження №159/5 закінчено 24.12.2009, передано в архів і знищено у 2013 році. Виконавче провадження №11792439 закінчено 27.10.2009, архівну справу знищено в 2013 році.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на час винесення постанов про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2009 та 24.12.2009) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) ? це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 5 названого Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Приписами ст. 38 Закону визначено, що у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, враховуючи, що скаржник являється стороною вказаних виконавчих проваджень він не позбавлений права оскарження дій органу державної виконавчої служби шляхом зобов’язання останнього зняти відповідні арешти.

Відповідно до п. 8.19 та розділу Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5 виключно завершені виконавчі провадження підлягають знищенню органами державної виконавчої служби після закінчення строків їх зберігання.

Згідно з п. 9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Наприклад, виконавчі провадження з трирічним строком зберігання, завершені у 2009 році, можуть включатися в акт, що буде складений не раніше 1 січня 2013 року. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

У даному випадку, в матеріалах справи відсутній акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення як підтвердження факту закінчення виконавчих проваджень та в подальшому їх знищення.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що скаржник не позбавлений права звернутися до органу державної виконавчої служби з заявою про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження по виконанню ухвали господарського суду Київської області у справі №8/040-09 внаслідок її скасування з одночасним наданням постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 01.09.2009, на підставі якої вказана ухвала скасована.

Посилання скаржника на те, що накази №8/039, 8/040, 8/041 господарського суду Київської області, які входили до зведеного виконавчого провадження №159/5 (де стягувачами виступали також і інші стягувачі) не виконані на даний час в повному обсязі, у зв’язку з чим, висновок господарського суду щодо можливості зняття арешту в рамках цього провадження є помилковим колегією суддів не прийнятті до уваги, оскільки не перешкоджають товариству звернутися до органу виконавчої служби, у якого в провадженні перебувають ці накази з заявою про зняття арешту внаслідок переходу права власності на спірне майно від боржника до стягувача.

Такою перешкодою не являються і обставини щодо законності проведення виконавчих дій з накладення арешту тому, що набуття скаржником в подальшому права власності на майно є належною підставою для звернення до органу державної виконавчої служби з відповідною заявою.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2019 у справі №904/498/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 21.08.2019

Головуючий суддя                                                                       І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                           І.М. Кощеєв

Суддя                                          Л.П. Широбокова