ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1255/19
Господарський суд Одеської області у складі судді Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Цісельському К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1255/19,

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОДОР» (вул. Праці, буд. 20, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000, )

до відповідача: Дочірнє підприємство «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Грушевського, буд. 49, м. Одеса, 65031, ),

про стягнення 595162,04 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОДОР» звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 595162,04 грн.

Ухвалою від 08.05.2019 позовну заяву (вх. №1280/18 від 06.05.2019) залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач звернувся до господарського суду Одеської області з заявою (вх. №2-23491/19 від 20.05.2019) про усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 27.05.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.06.2019.

26.06.2019 підготовче засідання відкладено на 17.07.2019. Судове засідання 17.07.2019 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, ухвалою від 22.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, призначено підготовче судове засідання на 29.07.2019.

29.07.2019 сторони у судове засідання не з`явились. Ухвалою від 29.07.2019 закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 22.08.2019.

22.08.2019 складено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між сторонами було укладено Договір субпідряду на надання послуг експлуатаційного утримання автомобільних дорог, в якому позивач є субпідрядником, а відповідач підрядником. Субпідрядником було виконано свої обов`язки за договором у повному обсязі, виконані роботи прийняті підрядником на загальну суму 2 101 032,60 грн., однак сплачено було лише 1 625 342,09 грн., залишок суми боргу складає 475690,51 грн. Просить також стягнути неустойку у розмірі 0,01% у сумі 8655,92 грн., штраф у розмірі 0,1% від простроченої суми на суму 475,69 грн., 3% річних у сумі 23419,61 грн., інфляційні нарахування у суму 86920,31 грн.

Від відповідача не надійшло жодних заяв та клопотань, явку представника відповідачем не забезпечено, про судові засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОДОР» (далі позивач, Субпідрядник) та Дочірнім підприємством «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі відповідач, Підрядник) було укладено Договір субпідряду №54 на надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг від 26.08.2016 (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Підрядник доручає, а Субпідрядник зобов`язується виконати власними або залученими силами і матеріалами послуги з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-27 Одеса-Іллічівськ, км 8+550 км 22+564, а Підрядник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.

П.3.1. Договору встановлено, з урахуванням внесених Додатковими угодами №1 від 29.12.2016 та №2 від 26.08.2016 змін, що ціна Договору становить 2 105 000,00 грн., що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості послуг.

Вартість послуг за Договором визначається на підставі поданих Субпідрядником документів, що підтверджують виконання робіт (форма КБ-2в).

Згідно з п. 4.7. Договору датою передачі послуг (робіт) від Субпідрядника Підряднику вважається дата підписання усіма сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2В) та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ №3).

Відповідно до п.5.1. Договору Послуги вважаються виконаними після підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ №3).

Згідно з п. 6.1.1. Договору Підрядник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконані послуги згідно з Актами приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та Довідками про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ №3).

Субпідрядником було виконано свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, що підтверджується:

- Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2016 від 31.08.2016 на суму 963464,40 грн. (форма КБ-2в) (а.с. 27-29), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2016 (форма №КБ-3) (а.с. 30);

- Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017 на суму 500001,00 грн. (форма №КБ-2в) (а.с. 34-36), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2017 (форма №КБ-3) (а.с. 37);

- Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017 на суму 469938,00 грн. (форма №КБ-2в) (а.с. 45-46), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2017 (форма №КБ-3) (а.с. 47);

- Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017 від 08.06.2017 на суму 167629,20 грн. (форма №КБ-2в) (а.с. 40-41), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2017 (форма №КБ-3) (а.с. 42).

Таким чином, Субпідрядником було виконано роботи на загальну суму 2 101 032,60 грн., втім Підрядником оплачено роботу не у повному обсязі на суму 1 625 342,09 грн., що підтверджується карткою обліку рахунку 361 за Договором, останній платіж було здійснено 14.09.2017.

Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч. ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини

Ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням зазначеного, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача 475690,51 грн. заборгованості за Договором.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції.

Відповідно до п.7.2.2. Договору Підрядник за порушення строків перерахування коштів зобов`язаний сплатити Субпідряднику неустойку у розмірі 0,01% від неоплаченої суми за кожний день прострочення та штраф у розмірі 0,1% від простроченої суми. Строк нарахування неустойки складає за весь період порушення та не може бути більшим за строк, ніж 6 місяців (ст. 232 ГК України).

Позивач просить стягнути неустойку у розмірі 0,01% у сумі 8655,92 грн., штраф у розмірі 0,1% від простроченої суми на суму 475,69 грн.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що у межах заявленого періоду 182 дні та процентної ставки, сума пені становить 8657,57 грн., позивачем у межах вказаної суми до стягнення заявлено 8655,92 грн. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Також встановлено, що позивач не виходить за межі подвійної облікової ставки Національного банку України, що встановлено ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення заявленої суми неустойки.

Щодо штрафу судом перевірено розрахунок та встановлено правильність нарахування штрафу у розмірі 475,69 грн.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч.3 ст. 549 ЦК України, ч.6 ст. 231 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст. 231 ГК України.

Так, відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

Відповідно до вказаної норми у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем заявлено до стягнення 23419,61 грн. 3% річних, судом перевірено розрахунок та встановлено його правильність.

Крім цього, позивач просить стягнути 86920,31 грн. інфляційних втрат, судом перевірено розрахунок позивача та встановлено його правильність.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, 3% річних також підлягають задоволенню з урахуванням правильності розрахунку позивача.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 204, 525, 526, 530, 548, 549, 611, 612, 625, 626, 629, 692 Цивільного Кодексу України, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДОР» (вул. Праці, буд. 20, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000, ) до Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Грушевського, буд. 49, м. Одеса, 65031, ) про стягнення 595162,04 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Грушевського, буд. 49, м. Одеса, 65031, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДОР» (вул. Праці, буд. 20, м. Чорноморськ, Одеська область, 68000, ) 475690,51 грн. заборгованості, 475,69 грн. штрафу, 8655,92 грн. пені, 23419,61 грн. 3% річних, 86920,31 грн. інфляційних втрат, 8927,44 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 22.08.2019. Повний текст рішення складений та підписаний 22 серпня 2019 р.

Суддя Р.В. Волков