ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року Справа № 923/268/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Межерицькій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ

до Акціонерного товариства "Херсонобленерго", м. Херсон

про стягнення 2280674,99 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Тимченко О.О., довіреність № 32 від 05.12.18, св-во адвоката КС № 5383/10;

від відповідача - не з`явився.

У відповідності до ч.1 п.1статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть справи: Державне підприємство "Енергоринок" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Херсонобленерго" 819846,48 пені. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Повні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на умови договору № 4711/01 від 29.05.2008р. щодо поетапного розрахунку за отриману електроенергію за V та VI етапи грудня 2018 року, положення ст.ст. 525, 526, 530, 550-552, 611, 625 ЦК України та ст.ст. 193, 230, 232 ГК України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 справу розподілено судді Остапенко Т.А.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11.04.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 923/268/19 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Протягом підготовчого провадження учасниками справи реалізовано право на подання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування доводів та заперечень, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

15.05.2019 (вх. №4413/19) відповідачем подано відзив, в якому останній зазначає про відсутність вини у порушенні господарського зобов`язання, наявність обставин для зменшення штрафних санкцій до 400000,00 грн..

28.05.2019 (вх. №4855/19) позивачем подано відповідь на відзив, в якій заперечуючи наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення пені, позивач звертає увагу суду, що відзив подано відповідачем з порушенням процесуальних строків, встановлених судом, без клопотання про їх продовження.

03.07.2019 (вх. № 5996/19) відповідачем подано заперечення, в якому наведено причини пропуску строку для подачі відзиву та доводи на спростування аргументів позивача щодо наявності підстав для зменшення пені.

В підготовчому засіданні відповідачем заявлено клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом, для подачі відзиву, враховуючи поважність причин, що зумовили його пропуск. Позивач, заперечуючи проти задоволення клопотання, зауважив, що наведені відповідачем причини не можна вважати поважними.

В ухвалі від 04.07.2019р. суд визнав наведені відповідачем причини поважними, продовжив строк для подачі відзиву та залучив заяви по суті справи, що надійшли до судового засідання, до матеріалів справи.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 з посади, 24.07.2019р. у справі № 923/268/19 здійснений повторний автоматизований розподіл, за результатами якого справу № 923/268/19 розподілено судді Нікітенко С.В.

Ухвалою від 29.07.2019р. справа № 923/268/19 прийнята до провадження судді Нікітенка С.В. Призначено розгляд справи по суті на 13.08.2019р.

Представник відповідача у судове засідання 13.08.2019р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а тому розгляд справи по суті здійснюється без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 13.08.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 13.08.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представника позивача про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріалами справи свідчать, що 29.05.2008р. між Державним підприємством «Енергоринок» (надалі - позивач, ДПЕ або ДП «Енергоринок») і Відкритим акціонерним товариством «Херсонобленерго» був укладений договір №4711/01 (надалі - Договір, додаток №1).

Також 10.05.2011р. між ДП «Енергоринок» і Публічним акціонерним товариством «Херсонобленерго» було підписано додаткову угоду №6946/02 (додаток №2) до Договору щодо зміни найменування та правонаступництва.

Також 31.05.2017р. між ДП «Енергоринок» і Приватним акціонерним товариством «Херсонобленерго» підписано додаткову угоду №13441/01 (додаток №3) до Договору щодо зміни найменування та правонаступництва.

Також 13.06.2018р. між ДП «Енергоринок» і Акціонерним товариством «Херсонобленерго» (надалі - відповідач або AT «ХЕРСОНОБЛЕНЕРЕО») було підписано додаткову угоду № 15182/01 (додаток №4) до Договору щодо зміни найменування та правонаступництва, відповідно до п. 1,2 якої:

- "1. В Договорі повне та скорочене найменування ЕК замінити на «Акціонерне товариство «Херсонобленерго» та AT «Херсонобленерго».

- 2. Правонаступників всіх зобов`язань (прав та обов`язків) Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» за Договором є Акціонерне товариство «Херсонобленерго» ()».

Надалі, з урахуванням приписів Закону №2019-VІІІ, між ДП «Енергоринок» та АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРЕО» укладено додаткову угоду від 26.12.2018 №16082/01 до Договору (додаток №6) відповідно до п.3 якої сторони дійшли згоди викласти з 01.01.2019 преамбулу Договору в частині найменування, ліцензії та статусу ЕК в такій редакції: «АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО», що є правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства; діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії та має статус платника податку на прибуток за базовою ставкою відповідно до Податкового Кодексу України».

Відповідно до п.1 Додаткової угоди від 26.12.2018 №16082/01 до Договору: «Сторони домовились, що порядок розрахунків за куповану до 31.12.2018 (включно) електричну енергію ЕК у ДНЕ згідно з Договором, взаємовідносини та відповідальність Сторін за порушення умов Договору в частині купівлі-продажу електроенергії, що мали місце у цей період, визначаються умовами Договору, що діяли в редакції до 01.01.2019».

Таким чином, АТ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО», як оператор системи розподілу в силу приписів Закону та умов укладеної Додаткової угоди від 26.12.2018 №16082/01 є правонаступником в частині виконання зобов`язання по Договору купівлі-продажу електричної енергії від 29.05.2008 №4711/01.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що згідно з п.2.1 Договору: «ДПЕ зобов`язується продавати, а ЕК зобов`язується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору».

Відповідно до п.4.13 Договору (в редакції, що діяла до 01.01.2019): «Документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками Акт купівлі - продажу електроенергії».

На виконання п.4.11 Договору, між АТ «Херсонобленерго» та ДП «Енергоринок» підписано акт купівлі - продажу електроенергії за грудень 2018 року на суму 310721077,63 грн.

На виконання п.4.1 та п.4.15 Договору відповідач надіслав позивачу:

1) повідомлення від 30.11.2018 №12 на замовлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в грудні 2018 року;

2) скориговане повідомлення від 14.12.2018 №12/1 на замовлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в грудні 2018 року;

Розмір оплати AT «Херсонобленерго» за куповану у ДП «Енергоринок» електроенергію, за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 підтверджується звітами про надходження коштів від AT «Херсонобленерго» на рахунок ДП «Енергоринок» з розшифровкою платіжних доручень за грудень 2018 року та січень 2019 року.

Як вбачається із вищезазначених звітів AT «Херсонобленерго» за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 порушило умови п.6.14 Договору щодо поетапної оплати купованої електроенергії у ДП «Енергоринок».

Враховуючи умови п.6.19 Договору, ДП «Енергоринок» направлено на адресу AT «Херсонобленерго» претензію від 29.01.2018 №07/26 - 1830 про сплату штрафних санкцій з їх розрахунком на загальну суму 819846,48 грн., за порушення умов договору щодо поетапного розрахунку за отриману електроенергію V та VI етапів грудня 2018 року. Вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.

Отже, у зв`язку із несплатою відповідачем 819846,48 грн. пені, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму пені у розмірі 819846,48 грн.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що AT «Херсонобленерго» за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 порушило умови п.6.14 Договору щодо поетапної оплати купованої електроенергії у ДП «Енергоринок».

Згідно з п.6.19 Договору (в редакції відповідно до додаткової угоди від 16.02.2018 №14874/01 - додаток №14): «У випадку нездійснення ЕК оплати згідно з п.6.14 цього Договору, ДПЕ з 4-го банківського дня після закінчення відповідного етапу нараховує ЕК пеню в розмірі 1/365 подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення та виставляє ЕК вимогу про сплату пені. Пеня нараховується до 19-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим. Пеня повинна бути сплачена в термін не більший 3-х банківських днів з моменту отримання ЕК письмового повідомлення від ДПЕ».

Відповідно до п. 7.2.1 Договору відповідач зобов`язаний купувати у ДПЕ електроенергію відповідно до умов розділу 4 цього Договору та здійснювати за неї своєчасні розрахунки відповідно до умов розділу 6 цього Договору, а також виконувати інші умови цього Договору».

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем порушено умови розділу 6 Договору щодо своєчасних розрахунків за куповану у ДПЕ електроенергію в грудні 2018 року в частині поетапної оплати.

На підставі зазначеного, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 819846,48 грн. пені.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд дійшов висновку про його правильність та відповідність умовам договору.

Разом з тим, розглядаючи клопотання відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 78-81) щодо зменшення розміру пені до 400000,00 грн., суд враховує наступне.

Зменшення штрафних санкцій судом вирішується з урахуванням матеріальних інтересів сторін, їх фінансованого стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, наявності інфляційних процесів в економіці держави та інших обставин справи, які б свідчили про можливість зменшення пені.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено право суду зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

За приписами ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 2 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідач просить врахувати той факт, що11.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017р. № 2019-VІІІ (yfдалі - Закон), тим самим розпочався процес реформування електроенергетичної галузі в Україні. На виконання положень Закону саме у грудні 2018 року відбулась завершальна стадія з відокремлення діяльності оператора системи розподілу від постачання електричної та передачі функцій з постачання електричної енергії постачальникам. Таким чином функція з розподілу електричної енергії була відділена від функцій виробництва, передачі та постачання.

Незважаючи на той факт, що грудень - січень місяць, як правило, завжди є проблемними в частині проведення розрахунків на ринку електричної енергії, грудень місяць 2018 року, в зв`язку із процесом відокремлення діяльності з постачання, дуже негативно вплинув на дисципліну розрахунків споживачів електричної енергії.

Вказане спричинило суттєве зниження рівня авансових платежів, що призвело до зменшення надходжень на поточні рахунки АТ «Херсонобленерго». оскільки споживачі вже мали зобов`язання зі сплати авансових платежів на рахунки постачальників.

Крім того, отримані від споживачів кошти (у якості переплати), сплачені раніше - відповідач перераховував на рахунки постачальників.

Так само платежі, які АТ «Херсонобленерго» отримало на свої рахунки як оплату платежів майбутніх періодів, неможливо було спрямувати до ДП «Енергоринок». тому що зазначені суми повинні були повернуті постачальнику електричної енергії в рахунок обсягів постачання його споживачам.

Відповідач також звертає увагу, що, відповідно до Договору про реструктуризацію заборгованості № 8977/02/32904 від 26.09.2012 р., у відповідача існує зобов`язання перед ДП «Енергоринок» щодо погашення заборгованості в сумі 233927709,66 грн. у строк до 30.04.2022 року. Станом на 31.12.2018р. залишок боргу за вищезазначеним Договором складав 82079898,36 грн.

Також за умови значного скорочення надходження коштів на рахунки відповідача, обов`язки відповідача щодо ремонту та обслуговування мереж (задля запобігання перебоїв в електропостачанні) у місті та області вимагають значних фінансових ресурсів.

Відповідач наголошує на відсутності його вини у нездійснені повних розрахунків за куповану у грудні місяці 2018 року електричну енергію, та, зокрема, обґрунтовує вказані обставини об`єктивними доводами, а також зміною правовідносин, що відбулись між позивачем та відповідачем в частині порядку розрахунків, обумовленими змінами в законодавстві (запровадження з січня 2019 року примусового (безакцептного) списання з рахунку із спеціальним режимом використання відповідача усіх коштів, які до нього надходять на користь ДП «Енергоринок»).

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій (пені та штрафу) за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013.

Враховуючи наведене, інтереси позивача, а також те, що відповідач не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, беручи до уваги те, що відповідачем повністю проведено розрахунки за грудень 2018 року, беручи до уваги той факт, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань по договору не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне скористатись наданим йому ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України правом та зменшити розмір нарахованого позивачем пені на 50% - до 409923,24 грн., цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

Таким чином, враховуючи те, що суд зменшив розмір нарахованої суми пені на 50%, а тому позовні вимоги що стягнення пені підлягають частковому задоволенню, пеня стягується у розмірі 409923,24 грн.

В іншій частині вимог щодо стягнення пені суд відмовляє у задоволенні.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Херсонобленерго" (73003, м. Херсон, вул. Пестеля, 5, ) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ) суму пені у розмірі 409923,24 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 12297,70 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.08.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко