ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2019 р. Справа№ 920/339/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро»

на ухвалу Господарського суду Cумської області

від 20.05.2019 (повний текст складено 24.05.2019)

у справі № 920/339/18 (суддя Резніченко О.Ю.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро»

на бездіяльність державного виконавця Сумського районного

відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні

№56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Cумської області від 17 липня 2018 року

по справі № 920/339/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро»

до Фермерського господарства «Марченко В.О.»

про стягнення 99755 грн. 31 коп. на підставі договору поставки

від 31.05.2013 № 52-С

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 у справі № 920/339/18 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» на бездіяльність державного виконавця Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 по справі №920/339/18 задоволено частково.

Визнано неправомірною за період із 09.08.2018 по 18.04.2019 бездіяльність державного виконавця Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 по справі №920/339/18.

Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 по справі №920/339/18 в порядку та у строки визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» на бездіяльність державного виконавця Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 по справі №920/339/18 в іншій частині - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати в частині відмови у задоволенні вимог скарги та прийняти нове, котрим вимоги скарги задовольнити. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/339/18 до Автоматизованої системи виконавчого провадження. В іншій частині ухвалу залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що викладене в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції не відповідають не лише нормами чинного законодавства України, а й сталій судовій практиці щодо оскарження бездіяльності органів виконавчої служби, суд першої інстанції безпідставно відступив від висновків Верховного Суду, наведених скаржником. За твердженнями апелянта, обов`язковість внесення державним виконавцем відомостей про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадження до Автоматизованої системи виконавчого провадження передбачена Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкцією з організації примусового виконання рішень та положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, з огляду на що наявні відомості про вчинення виконавчих дій, які відображені в Інформації про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження, за відсутності доказів зворотного, є достовірними та повними. На переконання апелянта, встановивши наявність частково документів та доказів про існування вжитих заходів у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області, суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано залишив поза увагою та не задовольнив вимогу скаржника про зобов`язання державного виконавця або іншу посадову особу Сумського РВДВС ГТУЮ у Сумській області внести всі документи, які стосуються цього виконавчого провадження до Автоматизованої системи виконавчого провадження. Крім цього, апелянт вважав незаконними та безпідставними висновки суду першої інстанції про задоволення вимог скарги про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу, адже сторони Договору № 14/12/2018 про надання правової допомоги не визначили розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару /(як погодинної оплати або фіксованого розміру). Також апелянт стверджував про неправильне застосування під час вирішення даного спору правової позиції Верховного Суду в постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, та відхилення/неврахування тих посилань, котрі наводились скаржником щодо даного питання із зазначенням позицій не лише Верховного Суду, а й Великої палати Верховного Суду та Конституційного Суду України тощо.

Оскільки в судове засідання апеляційної інстанції 27.08.2019 представники сторін та Державної виконавчої служби не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення їм відповідної ухвали про призначення розгляду справи, відповідач та державний виконавець про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, з огляду на клопотання позивача (апелянта) про розгляд справи за відсутності його представника, апеляційний суд вважав за доцільне справу розглядати за відсутності представників сторін та державного виконавця за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи й доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням Господарського суду Сумської області від 18.06.2018 у справі № 920/339/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства «Марченко В.О.» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» 24 393, 13 грн. пені, 25 432, 14 грн. інфляційних втрат, 15 961, 86 грн. 28% річних, 1 762, 00 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

17.07.2018 на примусове виконання цього рішення Господарським судом Сумської області видано відповідний наказ.

22.04.2019 позивач звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Сумського РВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/339/18, в якій просив визнати за період із 09.08.2018 по 18.04.2019 неправомірною бездіяльність державного виконавця Сумського РВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/339/18, яка полягає в порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Сумського РВДВС ГТУЮ у Сумській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій з урахування згаданого Закону, які були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у даній справі; зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Сумського РВДВС ГТУЮ у Сумській області внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/339/18 до Автоматизованої систем виконавчого провадження. Позивач також просив стягнути з Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що державним виконавцем Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області не вчинено належних, повних та об`єктивних дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області № 920/339/18 від 17.07.2018, що є порушенням норм виконавчо-процесуального законодавства, адже відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду, такі перевірки мають вчинятися систематично. Крім цього, скаржник стверджував, що на підставі ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» ним було направлено до Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області клопотання про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56957700 щодо примусового виконання наказу господарського суду, які залишені без задоволення з нехтуванням вимог (пропозицій) щодо вжиття належних та допустимих виконавчих дій.

За змістом наданих суду першої інстанції заперечень, старший державний виконавець просив суд відмовити у задоволенні скарги за її необґрунтованістю, посилаючись на те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження ним було направлено запити до правореєструючих органів для встановлення наявності на праві приватної власності рухомого та нерухомого майна, а також доходів та рахунків в фінансових установах. В ході здійснення зведеного виконавчого провадження встановлено, що згідно Інформаційної довідки зареєстроване нерухоме майно, що належить на праві власності «ФГ «Марченко В.О. » відсутнє; згідно відповідей ТСЦ РСЦ МВС в Сумській області транспортні засоби на праві власності у підприємства також відсутні; згідно відповіді Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР зареєстрованого майна за підприємством немає. Крім цього, державним виконавцем поновлено запити щодо наявності рухомого майна, зокрема, до ТСЦ 5946 РСЦ МВС у Сумській області, та направлено запит до Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області щодо встановлення наявності сільгосптехніки та спеціальних засобів. За твердженнями апелянта, в ході здійснення примусового виконання виконавчих документів, що входили до зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанови про накладення арештів на майно боржника та на кошти на рахунках у фінансових установах, а у зв`язку з невиконанням боржником рішень судів державним виконавцем направлялося подання про порушення кримінальної справи відносно Голови ФГ « Марченко В.О. » Марченко Володимира Олександровича . Проте постановою від 19.11.2012 Відділом ДСБЕЗ СМУ УМВС України в Сумській області відмовлено в порушенні згаданої кримінальної справи. З метою перевірки відомостей щодо нерухомого майна, виїздами державного виконавця встановлено, що на території Великочернеччинської сільської ради ФГ «Марченко В.О .» не знаходиться, майно належне боржнику відсутнє. Виїздом в с. Пушкарівка за адресою АДРЕСА_1 за участю землевпорядника Битицької сільської ради встановлено, що нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_4 , майно за адресою АДРЕСА_2 належить на праві часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Майно належне ФГ « Марченко В.О. » на території В. Чернеччинської сільської ради відсутнє, ФГ не зареєстровано та фактично не знаходиться, підприємницької діяльності не веде. Сам громадянин Марченко В.О. на території Сумського району не проживає та не перебуває. Таким чином, за твердженнями державного виконавця, ним вчинено всі відповідні дії для забезпечення виконання рішення суду, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

У наданих суду першої інстанції поясненнях на скаргу, позивач зазначив, що більшість запитів виконавчих дій, які додані на підтвердження вчинення державним виконавцем дій на виконання наказу стосуються періоду до серпня 2018 року, що не входить до предмету оскарження бездіяльності державного виконавця Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні №56957700 за поданою скаргою; всі вказані державним виконавцем заходи/дії обмежуються сумою (розміром заборгованості) виключно згідно наказу Господарського суду Сумської області у справі №920/1575/14 від 09.10.2014 в розмірі 51 755,98 грн.; сума зведеного виконавчого провадження не включає в себе суму боргу згідно наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/339/18 - 67 599,13 гривень.

За приписами ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга згідно ст. 340 ГПК України подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 1 згаданого Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження на примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах у межах повноважень та у спосіб, визначений цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 цього Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи (ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ст.10 вказаного Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 13 цього Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого ч. 7 ст. 26 цього Закону.

Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Положеннями ст. 48 згаданого Закону визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, зокрема, ч. 1 цієї статті встановлено, стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в національній та іноземних валютах, інші цінності, в тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стягнення на майно боржника звертається у розмірі та обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, періодичність таких перевірок чітко визначена Законом.

Як встановлено матеріалами справи, постановою від 08.08.2018 державним виконавцем Сумського РВДВС ГТУЮ відкрито виконавче провадження № 56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі № 920/339/18.

Відповідно до п. 2 цієї постанови боржника зобов`язано подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Разом з цим, в постанові зазначено, що невиконання законних вимог державного виконавця, ненадання на вимогу державного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же день державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, зокрема, об`єднано виконавчі провадження №54321264, №56957700 у зведене виконавче провадження №56961110.

Як вбачається з відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень інформації про стан та перелік вчинених виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56957700, дата останньої вчиненої виконавчої дії - 08.08.2018 (винесення постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження).

Таким чином, з дня відкриття виконавчого провадження 08.08.2018 ніяких відомостей державним виконавцем про стан та перелік вчинених виконавчих дій у виконавчому провадженні № 56957700 до Автоматизованої системи виконавчих проваджень не вносилось.

З наданих державним виконавцем документів на підтвердження вчинення виконавчих дій вбачається, що відповідні дії були вчинені лише до відкриття виконавчого провадження № 56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі № 920/339/18.

Постанова про арешт коштів боржника ФГ «Марченко В.О.» винесена державним виконавцем 08.09.2017 в межах виконавчого провадження № 54321264 з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області у справі № 920/1575/14 від 09.10.2014 щодо суми звернення стягнення - 51 755, 48 грн.

Постанова про розшук майна боржника винесена державним виконавцем 19.04.2018 в межах виконавчого провадження № 54321264 з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області у справі № 920/1575/14 від 09.10.2014, акти державного виконавця датовані березнем 2018.

Протягом оскаржуваного періоду бездіяльності з 09.08.2018 по 18.04.2019 державним виконавцем було здійснено запит до Державної фіскальної служби від 16.01.2019, що вбачається з відповіді № від 17.01.2019 про номери рахунків, відкритих юридичними особами. Відповідна відповідь надана у ВП № 54321264.

За матеріалами справи 18.02.2019 скаржник звертався до державного виконавця з клопотаннями про вчинення виконавчих дій, в яких зазначав які заходи можливо вчинити і до яких органів та установ можливо звернутись для перевірки майнового стану боржника, й просив повідомити про результати розгляду відповідних клопотань.

Вищезгадані клопотання отримані Сумським РВ ДВС ГТУЮ 22.02.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, однак доказів вчинення заходів примусового виконання наказу у справі № 920/339/18 державним виконавцем не надано, як і доказів повідомлення стягувача про результати розгляду його клопотань.

Протягом оскаржуваного періоду бездіяльності державним виконавцем здійснено єдиний запит № 12514 від 09.04.2019 до Головного управління статистики у Сумській області про надання інформації державного статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника.

Запити старшого державного виконавця № 13180 до ДП «Держреєстри України» про надання інформації щодо наявності складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання щодо ФГ «Марченко В . О . », № 13188 про надання інформації щодо зареєстрованого за боржником майна, датовані 18.04.2019, за день до звернення позивача з відповідною скаргою на бездіяльність державного виконавця до суду, а Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформована державним виконавцем 02.05.2019.

За змістом ст.ст. 2, 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Відповідно ч. 4 ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, в рішенні у справі «Янголенко проти України» no. 14077/05 від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

В рішенні у справі «Савіцький проти України» no. 38773/05 від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Таким чином, оскільки державний виконавець, незважаючи на широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути ним застосовані в процесі виконання судового рішення, не вчинив з моменту відкриття виконавчого провадження № 56957700 до 18.04.2018 заходів примусового виконання, виконавчих дій з метою виконання наказу господарського суду Сумської області № 920/339/18 від 17.07.2018, окрім направлення одного запиту, в тому числі не здійснював перевірку майнового стану боржника, не наклав арешту на майно боржника в межах суми стягнення за виконавчим документом у справі № 920/339/18 від 17.07.2018, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського сулу про порушення останнім вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 2, 10, 13, 18, 48.

За таких обставин, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» на бездіяльність державного виконавця Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у виконавчому провадженні №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/339/18 підлягає задоволенню шляхом визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Сумського РВДВС ГТУЮ у Сумській області за період з 09.08.2018 по 18.04.2019 та зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особи Сумського РВДВС ГТУЮ у Сумській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні №56957700 в порядку та у строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

З приводу вимоги скаржника щодо зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особи Сумського РВДВС ГТУЮ у Сумській області внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №56957700 до Автоматизованої системи виконавчого провадження, слід зазначити, що судом не встановлено вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні №56957700 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/339/18, документи, які стосуються саме виконавчого провадження №56957700 за оскаржуваний період відсутні, тому скарга в цій частині залишається без задоволення. Відповідно доводи апелянта в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

Крім цього, скаржником заявлено вимоги про стягнення з Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області на його користь 2 500, 00 грн. витрат на правничу допомогу.

За приписами ст. 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Положеннями ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу скаржник надав Договір № 14/12/2018 від 14.12.2018 про надання правової допомоги, акт № 4 здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатський послуг (правової допомоги) відповідно до договору від 18.04.2019, платіжне доручення № від 18.04.2018 про оплату правових послуг в сумі 2 500, 00 грн.

За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічна правова позиція викладене в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.

Як встановлено матеріали справи, зокрема, з наданої скаржником копії договору не вбачається визначення сторонами у договорі вартості однією години роботи адвоката, ні в розділі 3 «Права та обов`язки сторін», ні в розділі 5 «Гонорар. Умови розрахунків».

За умовами п. 5.1 Договору розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами в акті передачі-приймання наданих правових послуг, який є невід`ємною частиною цього договору і враховує обсяг та складність роботи, тривалість часу, необхідну для її виконання, досвід та кваліфікацію спеціаліста, строки, ступінь терміновості виконання послуг (роботи) та інші обставини.

При цьому, в договорі не визначено розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру), в акті № 4 від 18.04.2019 також не зазначено вартість кожної наданої послуги, а визначено лише витрачений адвокатом час. Крім цього, до акту включені послуги з надання консультації із питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства, виконавчого та виконавчо-процесуального законодавства, які виникли у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 17.05.2017 у справі №916/3641/16, тобто у іншій справі, зокрема 6 годин.

Таким чином, відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Відповідно доводи апелянта в цій частині як безпідставні та необґрунтовані відхиляються судом апеляційної інстанції.

З огляду на наведене та не підтвердження скаржником належними та допустимими доказами витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500, 00 грн., апеляційний суд визнав обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову в покладенні таких витрат на орган державної виконавчої служби.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 у справі № 920/339/18 - без змін.

Матеріали справи № 920/339/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.09.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук