ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2019 р. Справа№ 910/21545/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання: Гуцал О.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 19.08.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 28.02.2019

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна"

на дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Жаботинського Івана Володимировича

у справі №910/21545/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна"

про стягнення 7 878 900, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" в задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в оскаржуваній постанові міститься відмітка про присутність боржника під час проведення опису та арешту майна боржника. Таким чином, присутність понятих не була обов`язковою. Проведення виконавчих дій з опису та арешту транспортних засобів боржника приватним виконавцем відбувалось на території підземного паркінгу БЦ "Парус", доступ до якого є відкритим, з огляду на що приватним виконавцем не було порушено вимоги пункту 4 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження". Також місцевий господарський суд зазначив, що приватним виконавцем не залучалися працівники поліції для вчинення виконавчих дій, при проведенні виконавчих дій присутні не були, а викликались для повідомлення місцезнаходження транспортних засобів, які знаходились в розшуку, з огляду на що і не зазначені в оскаржуваній постанові. Вибірковість зазначення реквізитів щодо арештованих та описаних транспортних засобів обумовлюється відсутню певних даних у відповідях сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України та обмеженістю можливостей приватного виконавця на місці опису та арешту майна боржника встановити вказане.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна") звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича в повному обсязі.

Також, скаржником в апеляційній скарзі викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках відповідача (скаржника) накладено арешт в межах суми 21614531,46 грн, що унеможливлює сплату судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виконавчі дії щодо опису майна боржника здійснювалися приватним виконавцем Жаботинським І.В. з порушеннями п. 4 ч. 3 ст. 18, ч. 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2019, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л. (судя - доповідач), судді Мартюк А.І., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі №910/21545/17 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

09.04.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до якої долучено докази сплати судового збору в сумі 1 921, 00 грн. (платіжне доручення №9529 від 04.04.2019 на суму 1 921, 00 грн.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/21545/17 та призначено до розгляду на 28.05.2019.

11.05.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали було повно та всебічно з`ясовано всі обставини порядку вчинення приватним виконавцем Жаботинським І.В. виконавчих дій, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

17.05.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від приватного виконавця Жаботинського І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю, оскільки відсутні будь - які підстави для визнання виконавчих дій незаконними, з огляду на те, що:

- виконавчі дії з опису та арешту майна боржника здійснювались за участі представника скаржника;

- порядку залучення понятих під час вчинення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника не порушено;

- не виявлено необхідності наявності рішення суду про примусове проникнення до приміщення підземного паркінгу;

- вказано всі необхідні реквізити описуваних транспортних засобів.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2019, у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л., який є головуючим (суддею-доповідачем), на посаду судді Верховного Суду у Касаційний господарський суд (Указ Президента України "Про призначення суддів Верховного Суду" від 07.05.2019 №195/2019), апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 прийнято справу №910/21545/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 до провадження визначеним вище складом колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.06.2019.

24.06.2019 розгляд справи №910/21545/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 - не відбувся, у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 призначено справу №910/21545/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 до розгляду в судовому засіданні на 05.08.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2019, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 прийнято справу №910/21545/17 до провадження визначеним вище складом колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.08.2019.

В судове засідання 19.08.2019 з`явилися представники сторін. Приватний виконавець Жаботинський І.В. не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, заяв та клопотань не подавав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі приватного виконавця Жаботинського Івана Володимировича.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.08.2019 підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича в повному обсязі

Представник позивача в судовому засіданні 19.08.2019 проти апеляційної скарги заперечував, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, як таку, що винесена з повним, всебічним з`ясованням всіх обставин та порядком вчинення приватним виконавцем Жаботинським І.В. виконавчих дій.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В судовому засіданні 19.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21545/17 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" (надалі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (надалі - позивач) основний борг в розмірі 7 878 900, 00 грн та судовий збір в розмірі 118 183, 50 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 у справі №910/21545/17 повернуто скаржнику з доданими до неї документами.

24.05.2018 на виконання вищевказаного судового рішення, яке набрало законної сили 03.04.2018 був виданий наказ №910/21545/17 про примусове виконання рішення.

06.06.2018 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича відкрито виконавче провадження №56517780 з примусового виконання.

Постановою про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 06.06.2018 приєднано виконавче провадження №56517780 з примусового виконання до зведеного виконавчого провадження № 55998369, яке перебувало на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича.

Постановою про опис та арешт майна боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" (ідентифікаційний код 37883328)) від 16.08.2019 у зведеному виконавчому провадженні № 55998369, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жаботинським Іваном Володимировичем описано та накладено арешт на майно.

21.08.2018 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича, відповідно до якої скаржник просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича у зведеному виконавчому провадженні №55998369 з опису та арешту майна боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" (ідентифікаційний код 37883328) згідно постанови від 16.08.2018 та скасувати винесену у зведеному виконавчому провадженні №55998369 постанову про опис та арешт майна боржника від 16.08.2018.

В обгрунтування своєї скарги відповідач посилається на порушення приватним виконавцем Жаботинським І.В. під час проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні №55998369, з опису та арешту майна боржника, порядку передбаченому Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, що призвело до винесення останнім незаконної постанови.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" в задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають як чинному законодавству, так і фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України унормовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межам.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. З мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Правове регулювання виконавчого провадження здійснюється Законом України "Про виконавче провадження" у редакції Закону від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституції України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 3 Закону, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених Законом випадках на підставі судових рішень.

У ч. 1 ст. 18 Закону зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 5 ст. 52 Закону, у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Скаржник оскаржуючи дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича у зведеному виконавчому провадженні №55998369 з опису та арешту майна в суді першої інстанції навів наступні мотиви:

- виконавчі дії з опису майна були розпочаті за відсутності боржника та за участі лише одного понятого, а другий лише поставив власний підпис на бланку постанови;

- виконавець не звертався до боржника щодо доступу до приміщень, де зберігається майно, а виконавчі дії було проведено в приміщенні, що не належить боржнику за відсутності рішення суду про примусове проникнення до приміщення;

- працівники поліції, присутні при початку вчинення виконавчих дій не зазначені в постанові про опис та арешт майна боржника від 16.08.2018;

- в оскаржуваній постанові не зазначено ряд обов`язкових відомостей про транспортні засоби;

- приватним виконавцем спочатку проведено опис та арешт майна боржника, і лише на наступний день звернуто стягнення на грошові кошти, тобто порушено порядок звернення на кошти та інше майно боржника.

Порядок проведення дій з опису та арешту майна боржника передбачений ст. 56 Закону. Частиною 5 вказаної статті встановлено, що про проведення опису майна боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна боржника.

Питання необхідності залучення понятих у разі вчинення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника врегульоване статтею 22 Закону. Зокрема, частиною 1 статті 22 Закону встановлено, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Згідно з ч. 2 вказаної статті присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в оскаржуваній постанові міститься відмітка про присутність боржника під час проведення опису та арешту майна боржника.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у випадку проведення опису та арешту транспортних засобів боржника у присутності останнього присутність понятих не була обов`язковою.

Крім того, пунктом 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 передбачено, що постанова про опис та арешт майна підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна.

У відповідності до вказаної вимоги оскаржувана постанова була підписана обома понятими, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також боржником - ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 10 розділу VIII Інструкції у постанові про опис та арешт майна боржника повинні бути вказані зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Згідно з абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону понятий має право знати, для участі у провадженні яких виконавчих дій його запрошено, на підставі якого виконавчого документа вони провадяться, а також робити зауваження з приводу провадження виконавчих дій. Зауваження понятого підлягають занесенню до акта відповідної виконавчої дії".

З оскаржуваної постави вбачається відсутність зауважень чи заяви від боржника, що підтверджує той факт, що він погодився в тому числі і з фактом присутності двох понятих під час проведення опису та арешту майна.

Крім того, слід зазначити, що Законом передбачено право боржника приймати участь у проведенні виконавчих дій виконавця, що не передбачає в свою чергу обов`язку приватного виконавця у забезпеченні реалізації такого права боржника.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв заяву свідка в якості доказу, оскільки остання містить твердження, які суперечать всім наявним в матеріалах скарги доказам.

Також колегія суддів погоджується з тим, що доводи скаржника про те, що приватний виконавець не звертався до боржника щодо доступу до приміщень, де зберігається майно, а виконавчі дії було проведено в приміщені, що не належить боржнику за відсутності рішення суду про примусове проникнення до приміщення, та про те, що працівники поліції, присутні при початку вчинення виконавчих дій не зазначені в постанові про опис та арешт майна боржника від 16.08.2018 є юридично неспроможними з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що проведення виконавчих дій з опису та арешту транспортних засобів боржника приватним виконавцем відбувалось на території підземного паркінгу БЦ "Парус", доступ до якого є відкритим, з огляду на що приватним виконавцем не було порушено вимоги пункту 4 ч. 3 ст. 18 Закону.

За приписами частини 4 статті 18 Закону залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії.

Приватним виконавцем не залучалися працівники поліції для вчинення виконавчих дій, при проведенні виконавчих дій присутні не були, а викликались для повідомлення місцезнаходження транспортних засобів, які знаходились в розшуку, з огляду на що і не зазначені в оскаржуваній постанові.

Вказане додатково підтверджується наданою скаржником до матеріалів справи відповіддю №1077ад/41/11/7/02-2018 від 27.08.2018 Управління патрульної Поліції у місті Києві. Виклик працівників поліції о 6 годині ранку не свідчить про те, що виконавчі дії були розпочаті о тій же годині.

Оскаржуючи дії приватного виконавця, боржник вказує, що в оскаржуваній постанові не зазначено ряд обов`язкових відомостей про транспортні засоби.

Положеннями пункту 3 частини 5 статті 56 Закону унормовано, що у постанові про опис та арешт майна боржника обов`язково зазначаються, якщо опису підлягає транспортний засіб, - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Суд враховує, що вибірковість зазначення реквізитів щодо арештованих та описаних транспортних засобів обумовлюється відсутню певних даних у відповідях сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України та обмеженістю можливостей приватного виконавця на місці опису та арешту майна боржника встановити вказане.

Крім того, боржник, який був присутній при проведенні опису та арешту майна боржника не був позбавлений права надати відомості щодо власних транспортних засобів для встановлення вичерпних відомостей щодо таких транспортних засобів.

При цьому, суд відзначає, що не зазначення певних реквізитів не впливає на дійсність та правомірність оскаржуваної постанови та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи скаржника про те, що приватним виконавцем спочатку проведено опис та арешт майна боржника, і лише на наступний день звернуто стягнення на грошові кошти, тобто порушено порядок звернення на кошти та інше майно боржника, спростовано наступним.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 5 статті 48 Закону встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11).

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України" від 09.12.2010р.).

Відповідно до приписів ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Матеріалами справи не підтверджено порушення приватним виконавцем Жаботинським І.В. під час проведення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/21545/17 норм Закону України "Про виконавче провадження" та прав боржника, у зв`язку з чим вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до Закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що встановлено правомірність дій приватно виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича у зведеному виконавчому провадженні № 55998369 з опису та арешту майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна".

Відповідно до ст. ст. 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. ст. 76-79 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Скаржником не надано доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні ухвали від 28.02.2019 у справі №910/21545/17 місцевим господарським судом було дотримано норм процесуального права, повно та всебічно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника (Товариство з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна").

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі №910/21545/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі №910/21545/17 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна".

4. Матеріали справи №910/21545/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 30.08.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.А. Пашкіна