УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

28.08.2019Справа № 910/11565/19
Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, Печерський район, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Фізичної особи-підприємця Берднікова Володимира Георгійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про визнання додаткової угоди укладеною та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Берднікова Володимира Георгійовича про визнання додаткової угоди до договору від 22.06.2016 такою, що укладена та стягнення з відповідача заборгованості у сумі 91315,60 грн., 3% річних у сумі 6357,00 грн., пені у сумі 65158,87 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 162, ст. 164, Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно із пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено, що станом на 01.01.2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 1921,00 грн.

Позивачем у позові заявлено одну вимогу немайнового характеру (про визнання додаткової угоди до договору) та одну вимогу майнового характеру (про стягнення заборгованості у сумі 91315,60 грн., 3% річних у сумі 6357,00 грн., пені у сумі 65158,87 грн., всього: 162831,47 грн.

Таким чином, за подання даної позовної заяви необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими Законом України "Про судовий збір", а саме: у сумі 4363,47 грн. (2442,47 грн. за майнову вимогу та 1921,00 грн. за немайнову вимогу).

Однак згідно із платіжним дорученням №1405 від 12.10.2018 вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн., тобто у меншому розмірі ніж це передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення наведених приписів, позивачем до позову долучені нечитабельну копію договору від 22.06.2016.

Частиною другою статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис".

При цьому, така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Аналогічні твердження викладені в п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, а саме: подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Однак, судом встановлено, що додані позивачем до позовної заяви копії документів належним чином не засвідчені у встановленому чинним законодавством порядку.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивачем зазначено ціну позову 165273,94 грн., в той час як сума заявлених позивачем вимог (основного боргу у розмірі 91363,00 грн., 3% річних у розмірі 4971,00 грн., пені у розмірі заборгованості у сумі 91315,60 грн., 3% річних у сумі 6357,00 грн., пені у сумі 65158,87 грн.) становить 162 831,47 грн.

Також, згідно положень частин 1, 3 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи, в тому числі повноваження щодо підписання заяв, клопотань, тощо мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами

Відповідно частини 7 статті 60 Господарського процесуального кодексу України оригінали (1) документів (довіреність фізичної або юридичної особи, свідоцтво про народження дитини, рішення про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна), копії з них, засвідчені суддею (2), або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку (3), приєднуються до матеріалів справи.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, копія довіреності не може бути посвідчена самим представником, оскільки стаття 60 Господарського процесуального кодексу України не передбачає такого способу засвідчення копії довіреності, а інші закони України не містять положень, які б внормовували, що копія довіреності на представництво в суді може бути засвідчена самим представником, за наявності у нього відповідних повноважень.

Отже, положеннями статті 60 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що документом, який підтверджує повноваження представника є оригінал довіреності.

Однак, до позовної заяви в якості документу, який підтверджує повноваження представника було додано копію довіреності від 06.11.2018.

Тобто до позовної заяви всупереч вимогам частини 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України не було додано документа, що підтверджує повноваження представника.

В разі виникнення в суду сумнівів щодо відповідності копії довіреності оригіналу, останній може бути витребуваний у встановленому законом порядку.

Крім того, позивачем до матеріалів позовної заяви не додано довіреності від 26.10.2018 Р№4520 на підставі якої регіональною філією "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у порядку передоручення було видано довіреність від 06.11.2018 від імені Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає залишенню без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу слід усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом надання:

надання доказів сплати судового збору за подання даного позову;

пояснень щодо ціни позову;

читабельну копію договору від 22.06.2016;

копій письмових доказів, доданих до позовної заяви, засвідченими у порядку, встановленому чинним законодавством;

оригіналів довіреності від 06.11.2018 та довіреності від 26.10.2018 Р№4520;

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 162, ст. 164, ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.В. Гулевець