ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.2019 м.Харків Справа № 911/1087/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Вефарма Ілач Санаї Ве Тіджарет Лімітед Шіркеті, м.Стамбул, Туреччина

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Асортимент Ліків, м.Маріуполь, Донецька область

про: стягнення 13394,29 доларів США

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Вефарма Ілач Санаї Ве Тіджарет Лімітед Шіркеті, м.Стамбул, Туреччина звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фармпланета, с.Хотів, Київська область про стягнення заборгованості згідно контракту №01.11 від 02.11.2015р. зі змінами та доповненнями в розмірі 13394,29 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов контракту №01.11 від 02.11.2015р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.04.2019р. відкрито провадження у справі №911/1087/19, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.05.2019р.

24.05.19р. господарським судом Київської області постановлено ухвалу про передачу справи №911/1087/19 за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

10.06.19р. матеріали справи №911/1087/19 надійшли до господарського суду Донецької області.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 10.06.19р. автоматизованою системою документообігу суду визначений склад суду для розгляду справи №911/1087/19: головуючий суддя Лейба М.О.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 24.05.2019р. відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фармпланета» () змінив своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Асортимент ликів" () та місцезнаходження (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, Центральний район, вул. Італійська, буд. 116 А).

При цьому за даними отриманого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 20.08.2019р., встановлено зміну найменування підприємства відповідача, яким на теперішній час є «Товариство з обмеженою відповідальністю «Асортимент Ліків».

Зміна найменування юридичної особи не має наслідком процесуальну дію, передбачену ст.52 Господарського процесуального кодексу України, але враховується у подальшому судом.

Таким чином, відповідачем у справі №911/1087/19 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Асортимент Ліків" (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, Центральний район, вул. Італійська, буд. 116 А, ).

Ухвалою суду від 14.06.19р. прийнято до провадження справу №911/1087/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вефарма Ілач Санаї Ве Тіджарет Лімітед Шіркеті, м.Стамбул, Туреччина до Товариства з обмеженою відповідальністю Асортимент Ликів, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 13394,29 доларів США та підготовче засідання у справі призначено на 09.07.2019р.

02.07.19р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 27.06.19р., в якій останній просить суд провести підготовче засідання за відсутності представника позивача та позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.07.19р. відкладено підготовче засідання на 12.08.19р.

09.08.19р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 05.08.19р., в якій він просить суд провести підготовче засідання 12.08.19р. за відсутності представника позивача.

Ухвалою суду від 12.08.19р. закрито підготовче провадження у справі №911/1087/19; призначено справу до судового розгляду по суті на 28.08.2019р.

27.08.19р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 20.08.19р., в якій останній просить суд провести судове засідання призначене на 28.08.2019р. за відсутності представника позивача та позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 28.08.2019р. не з`явились, про місце, час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Відзив на позов та документи, що підтверджують заперечення проти позову відповідачем до суду не надані.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, клопотання позивача про проведення судового засідання без участі його представника та приймаючи до уваги, що відповідач протягом розгляду справи в судові засідання не з`явився та відзив суду не надав, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Вефарма Ілач Санаї Ве Тіджарет Лімітед Шіркеті (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фармпланета (нині - Товариство з обмеженою відповідальністю Асортимент Ліків, далі - Покупець) укладено контракт №01.11, згідно р.1 якого Продавець продав, а Покупець придбав товари, назва та кількість яких передбачені у специфікації №1 до дійсного контракту і є невід`ємною його частиною. Предметом контракту може бути товар, який має реєстрацію відповідно до чинного законодавства України.

Ціни на товар, що постачаються відповідно до цього контракту, визначені у доларах і приймаються на умовах CIP с.Мила, Києво-Святошинський р-н, Київська область, Україна (Інкотермс 2000), враховуючи вартість тари, упаковки, маркування, страхування та транспортування. Загальна сума дійсного контракту становить: 423275,00 дол. (р.2 контракту).

Згідно р.3 контракту Продавець постачає препарати на умовах CIP с.Мила, Києво-Святошинський р-н, Київська область, Україна, у відповідності з міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2000 року. Поставка по контракту здійснюється до 31.12.2016р. на адресу: Україна, АДРЕСА_1 Л.

Відповідно до р.4 контракту оплата за товар, що постачається, здійснюється у доларах на умовах відстрочення платежу 120 календарних днів від дати постачання. Днем постачання вважається день митного оформлення товару на території України, який постачається відповідно до дійсного контракту (по штампу митниці). Банківські витрати, що виникли в банку Покупця сплачує Покупець, витрати в банку Продавця сплачує Продавець.

Розрахунок здійснюється у доларах на рахунок Продавця (р.9 контракту).

Даний контракт укладений на термін до 31.12.2016р. (р.15 контракту).

Контракт підписано представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Сторонами укладено додаткову угоду №1 до контракту №01.11 від 02.11.2015р., відповідно до умов якої Продавець зобов`язується відшкодувати курсові втрати (компенсація курсових втрат), що зазнаються Покупцем внаслідок девальвації української гривні. Сума компенсації курсових витрат, що надається продавцем кожному окремому випадку (за кожним платежем), визначається за наступною формулою: компенсація курсових втрат (в US$) = Чиста сума інвойсу (в US$) х Курс НБУ (на дату інвойсу) Чиста сума інвойсу (в US$) х Міжбанківський курс (на дату оплати).

Продавець надаватиме компенсацію курсових втрат шляхом надання кредит-нот. Кожна кредит-нота повинна містити посилання на інвойс щодо якого її надано (п.3 додаткової угоди №1 до контракту №01.11 від 02.11.2015р.).

Додатковою угодою №2 від 02.11.2015р. до контракту №01.11 від 02.11.2015р. сторонами погоджено, що оплата по цьому контракту здійснюється Покупцем Продавцю в наступному порядку: Покупець щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, надає Продавцю звіт за фактично реалізовану кількість товару в звітному періоді; Покупець здійснює оплату за реалізовану частину товару протягом 60 календарних днів з моменту надання звіту в порядку, передбаченому контрактом.

У специфікації №1 від 02.11.2015р. до контракту №01.11 від 02.11.2015р. сторонами визначено найменування, кількість, ціну, суму, умови поставки та оплати товарів.

Умови поставки (Інкотермс 2000): CIP с.Мила, Києво-Святошинський р-н, Київська область, Україна.

Умови оплати: відстрочення платежу 120 календарних днів від дати постачання.

Відповідно до п.1 додатку №23052016 від 23.05.2016р. до контракту №01.11 від 02.11.2015р., починаючи з 04.04.2016р., поставка товару здійснюється на склад покупця, що знаходиться за адресою: 08171, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Хотів, вул.Промислова, 3, на умовах CIP згідно Інкотермс 2010 у редакції Міжнародної торгівельної палати.

Специфікацією №2 від 20.09.2016р. до контракту №01.11 від 02.11.2015р. сторони погодили найменування, кількість, ціну, суму, умови поставки та оплати товарів.

Умови поставки (Інкотермс - 2010): CIP вул.Промислова, 3А, с.Хотів, Києво-Святошинський р-н, Київська область, Україна.

Умови оплати: відстрочення платежу 120 календарних днів від дати постачання.

Додатковими угодами №4 від 20.09.2016р., №5 від 28.09.2016р., №7 від 18.01.2017р. до контракту №01.11 від 02.11.2015р. сторонами збільшено загальну суму контракту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов контракту №01.11 від 02.11.2015р. та специфікацій №1 від 02.11.2015р., №2 від 20.09.2016р. до нього на підставі інвойсів №161804 від 22.03.2017р. на суму 6528,00 доларів США, №161792 від 01.03.2017р. на суму 5508,00 доларів США, №161774 від 21.12.2016р. на суму 16120,00 доларів США, №161741 від 08.09.2016р. на суму 16652,80 доларів США, №161726 від 19.07.2016р. на суму 17128,00 доларів США, №161697 від 16.05.2016р. на суму 25691,20 доларів США, №161676 від 15.03.2016р. на суму 12209,40 доларів США, №161650 від 09.11.2015р. на суму 16320,00 доларів США, поставлено відповідачу товар на загальну суму 116157,40 доларів США.

Факт здійснення позивачем поставки обумовленого контрактом товару відповідачем не спростований.

На виконання умов додаткової угоди №1 до контракту №01.11 від 02.11.2015р. позивачем надано відповідачу кредит-ноту у загальній сумі 4380,99 доларів США: кредитове авізо №010 від 16.06.2017р. на знижку курсових різниць у розмірі 1361,00 доларів США, кредитове авізо №009 від 23.02.2017р. на знижку курсових різниць у розмірі 95,33 доларів США, кредитове авізо №2804/2016 від 28.04.2017р. на знижку курсових різниць у розмірі 2924,66 доларів США.

Як зазначає позивач, відповідач здійснив часткову оплату товару за контрактом №01.11 від 02.11.2015р. у загальному розмірі 98382,12 доларів США, залишок боргу за вказаним договором становить 13394,29 доларів США (116157,40 дол.США. - 4380,99 дол.США - 98382,12 дол.США).

Таким чином, за твердженням позивача, відповідач в порушення умов контракту №01.11 від 02.11.2015р., зобов`язання щодо оплати поставленого товару виконав не своєчасно та не в повному обсязі.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість за вищезазначеним контрактом з оплати товару в загальному розмірі 13394,29 доларів США.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

01 лютого 1991 року відповідно до Указу №7978-ХІ від 23 серпня 1989 року Президії Верховної Ради УРСР для України набула чинність Конвенція Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року.

З 01 серпня 2011 року Конвенція набула чинності для Туреччини (місцезнаходження Позивача). Україна та Туреччина є договірними державами в розумінні статті 1 Конвенції.

Положеннями статті 1 Конвенції визначено, що ця Конвенція застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах коли ці держави є договірними державами; або коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право договірної держави.

Частиною 2 статті 7 Конвенції встановлено, що питання, які стосуються предмета регулювання цієї Конвенції, які безпосередньо в ній не вирішені, підлягають вирішенню згідно із загальними принципами, на яких вона ґрунтується, за умови відсутності таких принципів - згідно з правом, застосованим відповідно до норм міжнародного приватного права.

Згідно статті 32 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року №2709-IV зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Пунктом 1 частини 1 статті 44 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, зокрема, є продавець - за договором купівлі-продажу.

Виходячи з вищевикладеного вище, правом, яким регулюється зміст правочину за контрактом №01.11 від 02.11.2015р., є право України.

Так, внаслідок укладення контракту №01.11 від 02.11.2015р. між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено положеннями ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом р.4 контракту оплата за товар, що постачається, здійснюється у доларах на умовах відстрочення платежу 120 календарних днів від дати постачання.

Додатковою угодою №2 від 02.11.2015р. до контракту №01.11 від 02.11.2015р. сторонами погоджено, що оплата по цьому контракту здійснюється Покупцем Продавцю в наступному порядку: Покупець щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, надає Продавцю звіт за фактично реалізовану кількість товару в звітному періоді; Покупець здійснює оплату за реалізовану частину товару протягом 60 календарних днів з моменту надання звіту в порядку, передбаченому контрактом.

При цьому, умовами специфікацій №1 від 02.11.2015р., №2 від 20.09.2016р. до контракту визначено умови оплати: відстрочення платежу 120 календарних днів від дати постачання.

Таким чином, за висновками суду момент, що обумовлює зобов`язання відповідача здійснити повний розрахунок за поставлений товар за інвойсами №161804 від 22.03.2017р., №161792 від 01.03.2017р., №161774 від 21.12.2016р., №161741 від 08.09.2016р., №161726 від 19.07.2016р., №161697 від 16.05.2016р., №161676 від 15.03.2016р, №161650 від 09.11.2015р. є таким, що настав.

При цьому, відповідач у встановленому договором порядку не відмовився від прийняття поставлених товарів та не повідомив продавця про будь-які недоліки чи невідповідності. Будь-яких актів невідповідності з приводу поставленого товару сторони не надали.

Відповідно до квитанцій бухгалтерських операцій від 29.03.2016р., від 25.04.2016р., від 22.08.2016р., 20.09.2016р., від 28.09.2016р., від 05.10.2016р., від 15.11.2016р., від 29.12.2016р., від 23.02.2017р., від 16.03.2017р., від 05.04.2017р., від 22.05.2017р., від 22.06.2017р., від 27.09.2017р., відповідачем здійснено оплату у розмірі 98382,12 доларів США.

Крім того, як встановлено судом, на виконання умов додаткової угоди №1 до контракту №01.11 від 02.11.2015р. позивачем надано відповідачу кредит-ноту у загальній сумі 4380,99 доларів США: кредитове авізо №010 від 16.06.2017р. на знижку курсових різниць у розмірі 1361,00 доларів США, кредитове авізо №009 від 23.02.2017р. на знижку курсових різниць у розмірі 95,33 доларів США, кредитове авізо №2804/2016 від 28.04.2017р. на знижку курсових різниць у розмірі 2924,66 доларів США.

З огляду на викладене, прострочена заборгованість за контрактом №01.11 від 02.11.2015р. складає 13394,29 доларів США.

Враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем товару за контрактом №01.11 від 02.11.2015р. у останнього виникло зобов`язання з його оплати.

Сплату вищевказаної суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, контррозрахунку заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання за контрактом №01.11 від 02.11.2015р. щодо повної оплати поставленого товару у строки обумовлені сторонами договору не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України. Доказів зворотного суду не надано.

За таких обставин, враховуючи викладене, позов щодо вимог про стягнення основного боргу в сумі 13394,29 доларів США, що на дату складання позовної заяви (24.04.19р. офіційний курс НБУ - 2668,8008 грн. за 100 доларів США.) в еквіваленті за офіційним курсом валют становить 357466,92 грн., підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, п.1, п.2 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

В силу ч.1 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно положень ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч.4, ч.5 ст.127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивачем було заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., а також витрат на залучення перекладачів, нотаріальне засвідчення справжності підпису перекладача у розмірі 5000,00 грн.

В підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката, позивачем надано ордер серії КВ №733218.

При цьому, у судові засідання 09.07.2019р., 12.08.2019р., 28.08.2019р. представник позивача Остапович В. ОСОБА_1 . не з`явився.

Крім того, позивачем не надано до суду свідоцтво про право на здійснення адвокатської діяльності, договір про надання правничої допомоги, розрахунок витрат на правничу допомогу, акт виконаних робіт, детальний опис робіт (наданих послуг), на підставі яких суд мав би можливість встановити об`єм та вартість наданих послуг адвокатом по справі №911/1087/19.

Також позивачем не надано суду доказів понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. та витрат на залучення перекладачів, нотаріальне засвідчення справжності підпису перекладача у розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., а також витрат на залучення перекладачів, нотаріальне засвідчення справжності підпису перекладача у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Вефарма Ілач Санаї Ве Тіджарет Лімітед Шіркеті, м.Стамбул, Туреччина до Товариства з обмеженою відповідальністю Асортимент Ліків, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості згідно контракту №01.11 від 02.11.2015р. зі змінами та доповненнями в розмірі 13394,29 доларів США, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Асортимент Ліків (87515, Донецька область, м.Маріуполь, Центральний район, вул.Італійська, буд.116А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вефарма Ілач Санаї Ве Тіджарет Лімітед Шіркеті (Туреччина, Стамбул, район Бейликдюзю, Мермерджілер Санаї Сітесі 2 Джад №3 Бейликдюзю, номер в торговому реєстрі 845829) суму основного боргу у розмірі 13394,29 доларів США, що станом на день подання позову складає 357466,92 грн., та судовий збір в розмірі 200,91 доларів США.

Відмовити в задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Вефарма Ілач Санаї Ве Тіджарет Лімітед Шіркеті, м.Стамбул, Туреччина про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Асортимент Ліків, м.Маріуполь, Донецька область суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. та витрат на залучення перекладачів, нотаріальне засвідчення справжності підпису перекладача у розмірі 5000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 28.08.2019р.

Суддя М.О. Лейба