ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/11614/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Білоуса В.В., Огородніка К.М.,

за участю секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва (суддя І.Д. Курдельчук) від 18.12.2018

та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - М.А. Руденко, судді М.А. Дідиченко, Є.Ю, Пономаренко) від 12.03.2019

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонєцьке об`єднання Азот"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання відновити 1 440 420 грн 24 коп. на особовому рахунку.

Учасники справи:

представник позивача - Іванов П. О. , адвокат,

представник відповідача - Багнич О.А., адвокат.

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 29.08.2018 Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонєцьке об`єднання Азот" (далі - Позивач) подало позовну заяву про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Відповідач) відновити суму 1 440 420 грн 24 коп. на особовому рахунку № 5765294 з кодом 6441 (далі - Рахунок).

1.2 Позовна заява мотивована відмовою Відповідача виконати умови укладеного між сторонами 23.12.2015 договору № ДФ/30011 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі - Договір), а саме здійснити коригування Рахунку шляхом відновлення спірної суму коштів на Рахунку, відкритого Відповідачем для проведення розрахунків і обліку сплачених Позивачем коштів за надані Відповідачем за Договором послуги, через те, що Відповідач на виконання умов Договору 29.11.2016 здійснив нарахування та списання спірної суми за послуги з перевезення вантажу Позивача (аміак рідкий у 44 вагонах-цистернах зі станції Рубіжне (відправник - Позивач) на адресу ПАТ "РІВНЕАЗОТ" (станція призначення - Обарів Львівської області), однак Відповідач не надав цих послуг, так як фактично відправка вантажу за залізничними накладними, якими було оформлення перевезення вказаного вантажу, не відбулась і вагони були повернуті на під`їзні колії Позивача.

1.3 30.10.2018 Відповідач подав заяву про застосування позовної давності, вимоги в якій мотивовані спливом встановленого статтею 136 Статуту залізниць України шестимісячного терміну для пред`явлення позову до залізниць, тоді як Позивач не звертався із претензією до Відповідача із вимогами та з підстав, визначених в позовній заяві у цій справі.

2. Короткий зміст рішення судів першої і апеляційної інстанцій

2.1 18.12.2018 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення (залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019) про задоволення позову та зобов`язання Відповідача відновити суму 1 440 420 грн 24 коп. на Рахунку, який відкрито для Позивача.

2.2 Рішення судів мотивовані відсутністю у Відповідача підстав списувати з рахунку, відкритого для Позивача для здійснення ним передоплати за отримані від Відповідача послуги в межах Договору, спірну суму коштів через ненадання Відповідачем послуг за Договором, які були оплачені шляхом списання спірної суми коштів з рахунку Позивача, однак не надані, оскільки подані Позивачем вагони не були прийняті до перевезення Відповідачем, що ним не заперечується. Пославшись на встановлення цих обставин у рішеннях у справі № 910/17049/17 між тими ж сторонами: за вимогами Позивача до Відповідача про стягнення спірної суми коштів за Договором, у задоволенні яких відмовлено через неналежний спосіб захисту Позивачем порушеного права у справі № 910/17049/17, суди вказали, що Позивач у цій справі обрав належний спосіб порушеного права у спірних правовідносинах, який відповідає і умовам Договору, і спеціальним нормам права, якими врегульований порядок розрахунків за надані залізницею послуги.

Відмова у застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності мотивована невстановленням обставин пропуску Позивачем строку позовної давності щодо звернення із цим позовом з огляду на те, що Позивач дізнався про порушення права та про право на вимогу про відновлення запису на його особовому рахунку шляхом відображення на ньому списаної спірної суми з рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі № 910/17049/17, яке набрало законної сили 23.04.2018 - дати ухвалення постанови апеляційним судом, з огляду на висновки в цих судових рішеннях про неправильно обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах у справі № 910/17049/17.

3. Встановлені судами обставини

3.1 23.12.2015 між Позивачем (вантажовласник) та Відповідачем (виконавець) укладено договір № ДФ/30011 від 23.12.2015 року (аркуші справи14-18).

Предметом договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 Договору).

Пунктами 2.1-2.3 Договору сторони погодили, що вантажовласник зобов`язується пред`являти виконавцю у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним, або прибувають на його адресу; передача замовлень на перевезення вантажовідправниками та їх узгодження залізницею здійснюється через автоматизовану систему "МЕСПЛАН" (АС "МЕСПЛАН") з накладанням ЕЦП, у цьому випадку місячне замовлення у паперовому вигляді не надається.

Виконавець зобов`язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору

Також, виконавець зобов`язується здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Рубіжне; для проведення розрахунків і обліку сплачених сум виконавець відкриває для вантажовласника особовий рахунок № 3000452 з привласненням залізничного коду №6441.

Порядок проведення розрахунків визначений пунктами 3.1 - 3.3 Договору, за якими розрахунки за договором від імені виконавця здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Українська Залізниця». Розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається вантажовласником, виходячи з очікуваного обсягу перевезень та послуг на підставі діючих тарифів. У міру виконання перевезень та надання послуг виконавець відображає в особовому рахунку використання вантажовласником коштів для оплати перевезень вантажів, за користування вагонами (контейнерами), подавання, збирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг, а також штрафів на підставі відповідних документів і таке інше.

За умовами пункту 4.2 Договору сторони в добровільному порядку погодили, що у разі виявлення неправильного відображення в особовому рахунку використання коштів вантожовласником виконавець вносить відповідні зміни до особового рахунку вантажовласника.

Строк дії Договору визначений в пункті 7.4 (в редакції додаткової угоди від 21.03.2017 №5), за яким Договір укладено строком до 31.12.2017 включно.

Між сторонами було підписано доповнення № 1, в якому визначені види послуг та вартість в гривнях (аркуш справи19-20).

3.2 Позивачу стало відомо про те, що Відповідач списав з рахунку Позивача провізну плату, 01.12.2016 - в момент, коли Відповідач не прийняв вагони від Позивача з вантажем до перевезення.

Нарахування та списання провізної плати підтверджується відмітками у графах 31 та 34 залізничних накладних (аркуші справи 21, 23, 25).

3.3 Відправка товару не відбулася, згідно з поясненнями сторін, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, що підтверджено копіями накладних від 29.11.2016 №52755618 (всього сплачено відправником 133 221,20 грн.), №52755626 (всього сплачено відправником 481 907 грн. 30 коп.), №52755584 (всього сплачено відправником 140 697 грн. 90 коп.), №52755600 (всього сплачено відправником 444 523 грн. 80 коп.), на кожній з накладних міститься відмітка, що відправка не відбулася, вантаж повернуто відправнику без повернення провізних платежів, накладна перекреслена косою лінією. (аркуші справи 21-28).

3.4 23.02.2017 року Позивач на адресу Відповідача направив претензію №07/ОП-129 про повернення зазначених коштів на особовий рахунок, яка була відхилена Відповідачем (аркуш справи 84, 85).

3.5 24.03.2017 року Відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив, що накладні не містять відомостей про повернення вантажу перевізником та отримання його вантажовласником (аркуш справи 85).

3.6 02.10.2017 Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення 1 440 420,24 грн., на підставі 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі № 910/17049/17 за вимогами Позивача до Відповідача про стягнення 1 440 420,24 грн. у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з неправильно обраним Позивачем способом захисту, постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 це рішення залишено без змін.

Судами роз`яснено, що Позивач у разі виявлення неправильного відображення на своєму особистому рахунку спірної суми, як використаної, може звернутись до суду з позовними вимогами про відновлення зазначеної суми на особистому рахунку. Також суд зазначив, що у справі № 910/17049/17 підставою звернення з позовом було посилання Позивача на статтю 1212 Цивільного кодексу України, в той час як заявлені позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням залізницею умов Договору.

Обставини, за яких виникли спірні правовідносини між сторонами у цій справі, встановлені у справі № 910/17049/17.

3.7 Позивач направив Відповідачу лист від 16.05.2018 року №07/ОП-206 (аркуш справи 30), в якому просив Відповідача здійснити коригування особового рахунку Позивача № 5765294 шляхом відновлення на вказаному рахунку грошових коштів у сумі 1 440 420 грн. 24 коп., які були списані з особового рахунку № 3000452 за договором.

На цей лист Відповідач 07.06.2018 відповів листом №НЗ-1Дон.Філія-02/873 (аркуш справи 32), в якому повідомив Позивача, що його лист розглядається Відповідачем як претензія, та зазначив, що згідно з оформленими залізничними накладними та переліку від 29.11.2016 №20161129 з особового рахунку № 3 000452 було знято 1 440 420 грн. 24 коп. з ПДВ за послуги перевезення вантажу (аміак рідкий) і на час претензії сплинув визначений статтею 134 Статуту залізниць шестимісячний термін, протягом якого може бути заявлена претензія до Відповідача; у зв`язку з викладеним регіональна філія "Донецька залізниця" не має законних підстав для задоволення вимог Позивача.

3.8 Вищевказані обставини встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/17049/17 за позовом товариства до залізниці про стягнення 1 440 420,24 грн., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018, яке набрало законної сили 23.04.2018.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1 26.04.2019 Відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1 Позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права у спірних правовідносинах з огляду на визначений спеціальним законом порядок і строки розгляду в претензійному чи позовному порядку вимог вантажовідправників щодо порушених прав і законних інтересів, а тому заява Відповідача про застосування у цій справі позовної давності підлягає задоволенню.

6. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо перебігу строку позовної давності за вимогами до залізниці

6.1 Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд звертається до правової позиції, викладеної в пункті 13 постанови від 14.08.2018 у справі 908/2212/17, в пункті 7.3 постанови від 16.04.2019 у справі № 910/1570/18 та в пункті 8.2 постанови від 30.07.2019 у справі № 910/9958/18.

6.2 Разом з цим обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо обрання належного способу захисту порушеного права, викладеної в постанові від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18).

6.3 Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Отже право на судовий захист особистого немайнового або майнового права та інтересу, а саме можливість реалізації порушеного права у судовому порядку обмежується певним строком, яким є позовна давність, сплив якої хоча і не обмежує права на звернення за судовим захистом, однак зі спливом якої припиняється можливість реалізації у примусовому порядку порушеного права.

У цьому разі суд з посиланням на докази у справі та норми законодавства, має встановити (обрахувати), чи мав місце пропуск строку позовної давності. Без цього відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, визначених в статті 267 ЦК України.

Виходячи з викладеного, наведені в статті 267 ЦК України наслідки пропуску строку позовної давності (відмова в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захист порушеного права) застосовуються судом лише у разі, якщо суд встановив пропуск строку позовної давності.

6.4 За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

6.5 Суди встановили, що спірні правовідносини виникли між сторонами за Договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

6.6 Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а нормами статті 258 ЦК України до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

Частиною 1 статті 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Пунктом 6 частини 2 статті 258 ЦК України ("Спеціальна позовна давність") передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Нормою частини 3 статті 925 цього кодексу, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

6.7 Що стосується правовідносин з перевезення вантажів залізницею, то відповідно до статті 136 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі Статут залізниць) позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, яким передбачено також і 6-місячний строк для пред`явлення претензії, з визначенням певних умов, обставин, підстав та строку його обчислення.

Відповідно до статті 134 Статуту залізниць претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зокрема, згідно з пунктом "ж" частини другої цієї статті, зазначені терміни обчислюються з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - у всіх інших випадках.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), норми якої кореспондуються із частиною 4 статті 909, статтею 920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Отже норми в пунктах 134, 136 Статуту залізниць є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами до залізниць.

Статут залізниць затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 і останні зміни до статей 134, 136 цього статуту вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 №1973.

Господарський кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за №436-IV і набрав чинності з 01.01.2004, статтею 315 якого передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення, також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення строків позовної давності.

Відтак, положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць слід застосовувати у системному зв`язку з положенням статті 315 ГК України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого частиною 3 статті 315 ГК України для відповіді на претензію.

Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що початок перебігу пов`язується із закінченням строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (частини 2, 3 статті 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

У зв`язку із викладеним Суд дійшов висновку, що право на звернення із позовом до залізниці виникає упродовж 6 місяців після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями статті 315 ГК України.

Відсутність відомостей щодо звернення до залізниці із відповідними (належними) вимогами у встановлений законом строк з претензією (стаття 134 Статуту залізниць) не змінює вказаного порядку обчислення позовної давності, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

Суд звертається до правової позиції, що викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 905/729/18.

6.8 Враховуючи викладене, а також:

- визнання судами обґрунтованими позовних вимог;

- встановлені судами факти, що обставини порушення прав Позивача у спірних правовідносинах, а саме списання з рахунку Позивача провізної плати були встановлені ним (довідався про них у розумінні статті 261 ЦК України) 01.12.2016 - в момент коли Відповідачем не було прийнято вагони від Позивача з вантажем до перевезення (пункт 3.2 цієї постанови);

- встановлені судами обставини надіслання Позивачем Відповідачу листа від 16.05.2018 № 07/ОП-206 як претензію у розумінні статті 134 Статуту залізниць та статті 315 ГК України з вимогами відновити спірну суму на особовому рахунку відповідно до умов Договору (пункт 3.7 цієї постанови);

Суд, з урахуванням висновків в пункті 6.7 цієї постанови, а також того, що з моменту порушення прав Позивача у спірних правовідносинах - 01.12.2016, до моменту звернення Позивача у цій справі за захистом порушеного права у спірних правовідносинах у належний спосіб - 29.08.2018, минуло більше 20 місяців, дійшов висновку про сплив спеціальної позовної давності, передбаченої нормами статті 134, 136 Статуту залізниць, статті 315 ГК України, та про пропуск Позивачем передбаченого цими нормами спеціальної позовної давності для звернення із вимогами у спірних правовідносинах.

6.9 Між тим, суди попередніх інстанцій, дійшовши протилежних висновків, неправильно застосували вказані норми закону, оскільки без урахування передбаченого пунктом "ж" статті 134 та статті 136 Статуту залізниць порядку визначення моменту виникнення права на позов у спірних правовідносинах, здійснили підміну у визначенні цього моменту, дійшовши хибного висновку, що початком перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах є 23.04.2018 - дата набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/17049/17 - про відмову Позивачу у задоволені вимог до Відповідача про стягнення спірної суми за Договором з підстав неправильно обраного Позивачем способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах.

Отже, ухвалення та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/17049/17 з висновком про неправильно обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах не змінює визначений законом порядок визначення та обчислення строку позовної давності (пункт 6.7 цієї постанови).

Крім цього обрання способу захисту порушеного права є суб`єктивним правом кожної особи, на яку покладається тягар відповідальності за неправильно обраний спосіб захисту і за всі наслідки пов`язані з цим.

Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в пункті 28 постанови від 21.05.2019 у справі 904/5511/16.

А тому обрання особою в іншій справі неналежного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах не є поважною причиною пропущення позовної давності у розумінні частини 5 статті 267 ЦК України.

6.10 Дійшовши викладених висновків Суд погоджується з аргументами скаржника (пункт 5.1) про пропуск Позивачем строку на звернення до суду за захистом порушеного права у спірних правовідносинах, тому заява Відповідача про застосування у цій справі позовної давності підлягає задоволенню, а у позові слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

6.11 Отже, висновки в рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду про звернення Позивача із вимогами у цій справі в межах спеціальної позовної давності та про задоволення позовних вимог зроблені з неправильним застосуванням судами норм статей 134, 136 Статуту залізниць, статті 261 ЦК України - щодо початку перебігу позовної давності за вимогами до залізниці, а тому з урахуванням положень пункту 3 частини 1 статті 308 та статті 311 ГПК України оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 у справі № 910/11614/18 скасувати. Прийняти нове рішення - у позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді В.В. Білоус

К.М. Огороднік