ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2019м. ДніпроСправа № 904/6395/16

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення плати за зберігання вантажу у розмірі 471 795,36 грн.

Представники:

від позивача: Русанова В.В., представник за довіреністю; адвокат

від відповідача: Лисенко П.П., представник за довіреністю; адвокат

вільний слухач: Крят Л.Б.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 471 795,40 грн. з оплати збору за зберігання вантажу в вагонах за період з 28.01.2016 по 05.02.2016, у зв`язку з їх затримкою з вини вантажоодержувача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 (суддею Новіковою Р.Г.) у справі № 904/6395/16 позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" збір за зберігання вантажу в сумі 2424,16 грн., судовий збір в розмірі 36,36 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 у справі №904/6395/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 скасовано, і справу №904/6395/16 передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2017 справу № 904/6395/16 передано на новий розгляд судді Петренко Н.Е.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 справу №904/6395/16 прийнято до провадження судді Петренко Н.Е. та призначено судове засідання на 13.04.2017.

13.04.2017 від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення по суті заявлених вимог з урахуванням висновків викладених у постанові Вищого господарського суду України від 22.02.2017. Відповідно до яких, зазначає, що Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 прямо не передбачено обов`язку вантажовласника брати участь у складі та підписанні актів загальної форми. Крім того, представник позивача вказує, що у зв`язку з великою завантаженістю та короткого строку позовної давності, визначений законом для позовів перевізників до вантажовласників, позивач був позбавлений можливості звернутися з позовною заявою в строк.

13.04.2017 від представників позивача та відповідача до суду надійшло спільне клопотання про відкладення судового засідання та продовження строку розгляду справи по суті на 15 днів, для надання додаткових доказів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 продовжено строк розгляду спору до 25.05.2017 включно; відкладено судове засідання на 16.05.2017.

15.05.2017 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення. Так, позивач, зазначає, що у день складання актів загальної форми, які фіксують початок затримки, у зв`язку з тим, що немає підстав говорити про порушене право і починати обчислювати строк позовної давності, оскільки ще протягом доби безоплатного зберігання, у вантажовласника таке зобов`язання взагалі не виникне. А у разі тривалої затримки, після закінчення доби безоплатного зберігання ще невідомо, як довго триватиме простій, і яку суму збору за зберігання, буде нараховано залежно від кількості діб простою, зрештою буде нарахована. Таким чином, позивач зазначає, що акти загальної форми, на які посилається відповідач, були складені у день початку затримки. Отже, не можно обраховувати строк позовної давності від дня складання акту загальної форми 27.01.2016 за послуги зі зберігання вантажу. Оскільки, вагони були затримані 27.01.2016 о 17:34 год. за послуги зі зберігання вантажів, які були надані відповідачу наприклад 1 або 5 лютого 2016., у день складання акту загальної форми його зобов`язання зі сплати коштів не тільки не були порушені, але ще й не виникли. Отже, саме 05.02.2016 і є днем, з яким пов`язано перебіг позовної давності щодо сум, нарахованих у накопичувальних картах 05029042 та 05029043 від 05.02.2016, у зв`язку строк позовної давності щодо стягнення цих сум спливає 09.08.2016. Оскільки, позов було подано позивачем 29.07.2016, позивачем позовну давність не було пропущено.

16.05.2017 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

16.05.2017 повноважний представник відповідача у судовому засіданні наполягав на задоволенні поданого клопотання про зупинення провадження у справі. Повноважний представник позивача жодного заперечення щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі не заявив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2017 зупинено провадження у справі № 904/6395/16 до прийняття постанови Верховним Судом України, за наслідками розгляду заяви ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 22.02.2017 Зобов`язано позивача та відповідача після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі письмово повідомити про це господарський суд Дніпропетровської області.

10.06.2019 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов лист, в якому повідомлено суд про те, що за результатом розгляду заяви ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 22.02.2017 по справі №904/6395/19 винесено ухвалу від 20.06.2017 про відмову у допуску справи № 904/6395/16 до провадження Верховного Суду України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2019 поновлено провадження у справі № 904/6395/16, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.07.2019.

02.07.2019 від представника позивача надійшли до суду письмові пояснення, відповідно до яких позивач вказує, що порядок нарахування збору за зберігання вантажу визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.200 за №866/5087. Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом, визначеним пунктом 2 Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги. Збір за зберігання вантажу залізницею було розраховано відповідно до вищенаведених норм Правил зберігання вантажу, Правил розрахунків за перевезення вантажів, на підставі підпунктів 2.1. пункту 2 Розділу ІІІ Тарифного керівництва №1, з урахуванням коригуючого коефіцієнту.

За фактом затримки станціями Чортомлик, Красний Шахтар, Новоблочна, згідно наказів про затримку №125 від 27.01.20І6р., №127 від 27.01.2016р., №119 від 31.01.2016р., залізницею складено акти про затримку вагонів №8 від 27.01.2016р., №7 від 27.01.2016р., №10 від 31.01.2016р.; актів загальної форми №51 від 27.01.2016р., №7 від 27.01.2016р., №10 від 31.01.2016р.

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а №8 від 27.01.2017р. затримані вагони, що прибули поїздом №2111 27.01.2016 о 16год.05хв., відправлені поїздом №2111 05.02.2016. о 19год.40хв. Час закінчення затримки за актом ф. ГУ-23 № 51 від 27.01.2016 - 05.02.2016 о 18 год. 30 хв.

Згідно акту про затримку вагонів форми ГУ-23а №7 від 27.01.2017 затримані вагони, що прибули поїздом №2122 27.01.2016 о 08год.48хв., відправлені поїздом №2121 04.02.2016 о 17год.00хв. Час закінчення затримки за актом ф. ГУ-23 № 7 від 27.01.2016 - 04.02.2016 о 16 год. 15 хв.

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а№10 від 31.01.2017 затримані вагони, що прибули поїздом №3562 31.01.2016 о 14год.55хв., відправлені поїздом №3614 03.02.2016 о 16год.45хв. Час закінчення затримки за актом ф. ГУ-23 № 10 від 31.01.2016 -03.02.2016 о 15 год. 15 хв.

Таким чином, строк позовної давності за актом ф. ГУ-23 № 51 сплив 05.08.2016р., за актом ф. ГУ-23 № 7 сплив 04.08.2016р., за актом ф. ГУ-23 № 10 сплив 03.08.2016р.

Позовна заява № НЮс-01/371 від 25.07.2016 була надіслана позивачем до суду 29.07.2016, про що свідчать опис вкладення та поштова квитанція.

02.07.2019 в підготовче судове засідання з`явилися представники сторін.

Відповідачем письмові пояснення на позов з урахуванням висновків викладених у постанові Вищого господарського суду України від 22.02.2017 суду не надано.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 відкладено підготовче судове засідання на 12.08.2019.

В підготовче судове засідання 12.08.2019 з`явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2019 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 21.08.2019.

21.08.2019 до суду від представника позивача надійшло клопотання про заміну найменування позивача у справі з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Приватне акціонерне товариство "Українська залізниця".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2019 здійснено заміну найменування позивача з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Приватне акціонерне товариство "Українська залізниця".

21.08.2019 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких, зазначає, що при здісненні розрахунку суми позову за накопичувальними картами ф. ФДУ-92 №09029050, №05029042, №05029043 позивачем було допущено арифметичну помилку, а саме вираховуючи суму ПДВ, позивач зазначив 78 632,00грн., у той час як ПДВ від суми 393 162,80грн. становить 78 632,53. Таким чином, ціна позову разом з ПДВ замість зазначеної в позовній заяві суми в розмірі 471 795,40грн. повинна складати 471 795,36грн.

В судовому засіданні, яке відбулося 21.08.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 21.08.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2008 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - позивач, залізниця) та Відкритим акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - відповідач, вантажовласник) укладено договір №ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (далі - Договір), яким визначено порядок надання залізницею вантажовласнику послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1. Договору).

Відповідно до пунктів 2.1-2.2 Договору вантажовласник зобов`язався пред`являти Залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень в електронному вигляді, при цьому оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно Правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу. Залізниця зобов`язалась приймати до перевезення та видавати вантажі Вантажовласника, подавати під навантаження вагони (контейнери), згідно із затвердженими планами і заявками та надавати Вантажовласнику додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Вантажовласник за зміненим додатковою угодою №35/32 від 20.01.2016 року п. 2.4. договору зобов`язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під`їзній колії на рахунок ЄТехПД регіональної філії "Придніпровська залізниця".

Пунктом 3.2. договору передбачено, що у міру виконання перевезень та надання послуг Залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку Вантажовласника, на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати з користування вагонами (контейнерами) і т, ін.

Відповідно до залізничних накладних №41284993, №41285008, №41285016, №41285024, №41284951, №41284969, №41284977, №41284985, №41287475, №41287483 від 25.01.2016 і відомостей вагонів на адресу відповідача зі станцією призначення Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці у кількості 53 вагонів із вантажем вугілля прибув поїзд.

За наказом начальника Криворізької дирекції залізничних перевезень №127 від 27.01.2016 на станції Красний Шахтар Придніпровської залізниці, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" з причин скупчення вагонів на станції призначення, що прибули на адресу вантажовласника і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, поїзд був затриманий.

Станцією затримки на станцію призначення 27.01.2016 о 18:05 було передано відповідне повідомлення про затримку вагонів та повідомлено по телефону о 18:10 вантажоотримувача - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

27.01.2016 складено акт про затримку вагонів № 7 форми ГУ-23а та акт загальної форми № 7 форми ГУ-23, в яких зазначено, що затримка вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача тривала з 17 год. 34 хв. 27.01.2016 по 16 год. 15 хв. 04.02.2016.

Згідно з накопичувальною карткою зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) №05029042 від 05.02.2016 збір за зберігання вантажів склав 201 465.30 грн.

Працівник відповідача підписав накопичувальну картку із зауваженням, яким визнав суму збору за зберігання вагонів в розмірі 28 780,50 грн. та відмовив в оплаті збору в сумі 172 684,50 грн. у зв`язку з відсутністю вини вантажоодержувача в затримці вантажу за період з 20:30 28.01.2016 по 16:15 04.02.2016.

Відповідно до залізничної накладної №51500817 від 25.01.2016 і відомості вагонів на адресу відповідача станція призначення якого Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці прибув маршрут у складі 50 вагонів з вантажем флюси. На шляху прямування вказаний поїзд на станції Чертомлик Придніпровської залізниці, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником з причин скупчення вагонів на станції призначення, що прибули на адресу вантажовласника і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, був затриманий наказом від 27.01.2016 №125.

Станцією затримки на станцію призначення 27.01.2016 о 16:40 було передано відповідне повідомлення, що вбачається з повідомлення про затримку вагонів. Повідомлення по телефону о 17:05 вантажоотримувача.

За вказаним фактом станцією затримки ОСОБА_1 складено акт про затримку вагонів від 27.01.2016 форми ГУ-23а № 8 та акт загальної форми ГУ-23 № 51 про те, що затримка вагонів тривала з 16 год.11 хв. 27.01.2016 по 18 год. 30 хв. 05.02.2016.

За час затримки вагонів з вини вантажовласника залізницею нараховано збір за зберігання вантажу у сумі 245 765,50 грн., який включено до накопичувальної картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) від 09.02.2016 №09029050.

Накопичувальна картка підписана працівником відповідача із застереженням, яким визнано суму збору за зберігання вагонів в розмірі 27307,30 грн. та відмовлено у сплаті 218 458,20 грн.

31.01.2016 на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" прибув збірний поїзд у складі 57 порожніх вагонів, станція призначення - Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, що підтверджується залізничними накладними від 22.01.2016 №41248931, від 23.01.2016 №41266636, від 28.01.2016 №41343567, від 28.01.2016 №41343575, №41351578, №41351586, №41334772, №41334780, №41334764, №41334756, №41334715, №41334822, №41351867, від 29.01.2016 №41355843, №41355835, №41358417, №41362906, №41363748, №41365453, №41365081, №41365040, № 41365123, №41365073, №41365065, №41365057, № 41365099, №41373473, №41370875, №41373812, № 41366857.

31.01.2016 було видано наказ №151 про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення, а саме: на станції Новоблочна Придніпровської залізниці, з причин скупчення вагонів на станції призначення, що прибули на адресу вантажовласника і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу.

На виконання наказу на станції було складено акт про затримку вагонів від 31.01.2016 №10 та о 15:20, передано повідомлення про затримку вагонів на станцію призначення та до інформаційно-обчислювального центру залізниці, а о 15:25 по телефону диспетчера по вагонам магістрального транспорту ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Затримка вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача тривала з 15 год. 10 хв. 31.01.2016 по 16 год. 45 хв. 03.02.2016, про що було складено акт загальної форми №10 від 31.01.2016.

За цей час залізницею нараховано збір за зберігання вантажів у сумі 2019,80 грн., який було включено до накопичувальної картки від 05.02.2016 року №05029043.

Працівник відповідача підписав накопичувальну картку із застереженням про відмову оплати.

Причиною виникнення спору є відмова відповідача сплатити збір за зберігання вантажу в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на недоведеність позивачем вини Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" у затримці вагонів, а також вказував про свою готовність прийняти на свою під`їзну колію затримані вагони.

Крім того, відповідач заявив про застосування строків позовної давності відносно позовних вимог про стягнення сум збору за зберігання вантажу в розмірі 469 371,60 грн. що ґрунтуються на актах загальної форми №7 від 27.01.2016 та №51 від 27.01.2016. посилаючись на порушення позивачем шестимісячного строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 (суддею Новіковою Р.Г.) у справі № 904/6395/16 позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" збір за зберігання вантажу в сумі 2 424,16 грн., судовий збір в розмірі 36,36 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 у справі №904/6395/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 скасовано, справу №904/6395/16 передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

У вищезазначеній постанові колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що попередніх інстанцій в підтвердження або спростування доводів вантажоодержувача щодо відсутності його вини у затримці вагонів не навели правової оцінки долученим до матеріалів справи актам загальної форми від 27.01.2016 №5, №51 та від 31.01.2016 №10 щодо їх не підписання зі сторони відповідача, відповідно до вимог ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України на предмет належності та допустимості доказів на підтвердження обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, як і актам загальної форми про неявку диспетчера по вагонам магістрального транспорту відповідача для підписання актів про затримку вагонів на станції призначення.

У порушення вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України, 267 Цивільного кодексу України, господарські суди не встановили наявності чи відсутності поважних причин пропуску строку позовної давності, пославшись лише на відсутність заяви позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності, та дійшли передчасного висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2 424,16 грн., відмовивши в решті позову за спливом позовної давності.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 2 424,16 грн., суди не навели розрахунків, з яких вони виходили при вирішенні спору, взявши до уваги лише доводи відповідача, наведені ним у заяві про застосування позовної давності, яка також не містить детальних розрахунків сум збору за зберігання вантажу за кожним актом загальної форми щодо вимог за якими на думку останнього, спливла позовна давність.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що висновки судів обох інстанцій щодо заявленого позову є передчасними, необґрунтованими і зробленими в порушення ст. 43 Господарського процесуального кодексу України без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до п. 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457. з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з положенням 6 Статуту залізниць України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Пунктом 42 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення.

Положеннями 46 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №567/6855 08.07.2002, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення ватажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для митних, санітарних та інших правил. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання актів, але не менше як двома особами.

Згідно з пунктами 6, 7, 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, для одержання вантажу одержувач повинен надати на станцію довіреність. Вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пункту 8 Правил зберігання вантажів, яким передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача (п. 4 Правил зберігання вантажу).

Згідно з підпунктом 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 гри. за одну тонну при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

На підставі вимог пунктом 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №866/5087 24.11.2000 позивачем був нарахований відповідачу збір за зберігання вантажу за ставками, наведеними в підпункті 2.1 пункту 2 Розділу III Тарифного керівництва №1.

Зважаючи на вищезазначені нормативні приписи, акти загальної форми № 51 від 27.01.2016, № 7 від 27.01.2016, № 10 від 31.01.2016 засвідчують затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення з вини відповідача та є підставою для матеріальної відповідальності.

Господарський суд не приймає до уваги зауваження відповідача щодо не підписання актів загальної форми зі сторони Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", оскільки зазначені акти підписано двома працівниками залізниці, які брали участь у його складанні, що відповідає вимогам Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №567/6855 від 08.07.2002, а отже є належними та допустимими доказом в розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач здійснив нарахування збору за зберігання вантажу відповідачу за наступним розрахунком.

- За накопичувальною карткою №05029042 від 05.02.2016 (т. 1 арк. 29):

4,00 грн. (тариф за зберігання вантажу) х 3 594 тонни (маса вантажу, що зберігався) х 7 діб (кількість діб після округлення до цілої доби, протягом яких надавалась послуга зі зберігання вантажу) х 2,002 (коефіцієнт, що застосовується до тарифів) - 28 780,50 грн. (сума, визнана відповідачем, та списана з його особового рахунку) = 172 684,80 грн.

- За накопичувальною карткою №05029043 від 05.02.2016 (т.1 арк. 51):

5,90 грн. (тариф за зберігання рухомого складу на своїх осях) х 57 (кількість вантажу, що зберігався) х 3 доби (кількість діб після округлення до цілої доби, протягом яких надавалась послуга зі зберігання вантажу) х 2,002 (коефіцієнт, що застосовується до тарифів) = 2 019,80 гри.

- За накопичувальною карткою №09029050 від 09.02.2016 (т. 1 арк. 21):

4,00 грн. (тариф за зберігання вантажу) х 3 410 тонн (маса вантажу, що зберігався) х 9 діб (кількість діб після округлення до цілої доби, протягом яких надавалась послуга зі зберігання вантажу) х 2,002 (коефіцієнт, що застосовується до тарифів) - 27 307,30 грн. (сума, визнана відповідачем, та списана з його особового рахунку) = 218 458,20 грн.

Заборгованість за накопичувальними картками №05029042 від 05.02.2016, №05029043 від 05.02.2016, №09029050 від 09.02.2016 становить 393 162,80 грн. (без ПДВ).

За розрахунком позивача ПДВ 20% становить 78 632,60 грн., загальна сума заборгованості 471 795,40 грн.

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку збору за зберігання вантажу була встановлена арифметична помилка, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення збору за зберігання вантажу підлягають задоволенню частково, в сумі 471 795,36 грн. (393162,80 грн. (загальна сума заборгованості без ПДВ) + 78 632,56 грн. (ПДВ) = 471 795,36 грн.).

Згідно з частиною другою статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Належних і допустимих доказів відсутності своєї вини у скупченні вагонів на станції призначення відповідач суду не надав.

При цьому, в силу ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем надані належні та допустимі докази, складені відповідно до встановлених законодавством вимог, на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", у зв`язку з неприйняттям вагонів і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідач належних і допустимих доказів відсутності своєї вини у скупченні вагонів на станції призначення суду не надав. Доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, спростовуються вищевикладеним та до уваги судом не приймаються.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення плати за зберігання вантажу підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 471 795,36 грн.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 306 Господарського кодексу України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (частина 5 статті 306 Господарського кодексу України).

Так, частиною 5 статті 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Винятки з правила, встановленого частиною першою цієї статті можуть бути встановлені законом.

Однак, Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, не є законом, тому встановлювати порядок обчислення порядку перебігу позовної давності, відмінний від того, що встановлений Цивільним кодексом України, не може.

Стаття 46 Статуту залізниць України, встановлює, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пункт 8 Правил зберігання вантажів встановлює, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо), при цьому термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво №1), затверджений наказом Мінтрансу України від 15 листопада 1999 № 551 та зареєстрований Міністерством юстиції 1 грудня 1999 за № 828/4121 (з наступними змінами і доповненнями) в пункті 2 розділу 2 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів, а отже, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Виходячи з пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 за № 165/3458 (далі - Правила користування) у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток № 6 до Правил користування) який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належними і допустимими доказоми на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком № 6 до Правил користування.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулася через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача у зв`язку з неприйняттям вагонів власником колії. Факт затримки вагонів у встановленому порядку зафіксовано актами загальної форми ГУ-23.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність визначена статтею 257 Цивільного кодексу України, а статтею 258 цього Кодексу передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України також встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідно до частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За статтею 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову. Вказане положення пов`язує шестимісячний термін для пред`явлення перевізником позову саме з моментом настання події, що є підставою для подання позову.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З наведених вище положень законодавства та підстав виникнення та змісту прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах вбачається, що порушенням зі сторони одержувача вантажу є подія затримка вагонів з вини одержувача вантажу, з чого і виникає право позивача отримати та обов`язок відповідача сплатити належні платежі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018р. по справі № 904/5743/16 зазначає, що, «визначаючи початок перебігу позовної давності, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що затримка вагонів на станції призначення є єдиною подію, яка фіксується як порушення одноразово та, водночас, триває певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події й розпочинається перебіг позовної давності.

При настанні події, що є підставою для подання позову, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток № 6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі), та є якому вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Саме на підставі цієї події позивач нарахував збір за зберігання вантажу відповідно до накопичувальної картки форми ФДУ-92».

Як вбачається з матеріалів справи, що розглядається, подіями, які стали підставою для подання позову про стягнення 471 795,36 грн. збору за зберігання вантажу, є затримка вагонів згідно наказів про затримку №125 від 27.01.20І6р., №127 від 27.01.2016р., №119 від 31.01.2016р.; актів про затримку вагонів №8 від 27.01.2016р., №7 від 27.01.2016р., №10 від 31.01.2016р.; актів загальної форми №51 від 27.01.2016р., №7 від 27.01.2016р., №10 від 31.01.2016р.

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а №8 від 27.01.2017р. затримані вагони, що прибули поїздом №2111 27.01.2016 о 16год.05хв., відправлені поїздом №2111 05.02.2016. о 19год.40хв. Час закінчення затримки за актом ф. ГУ-23 № 51 від 27.01.2016 - 05.02.2016 о 18 год. 30 хв.

Згідно акту про затримку вагонів форми ГУ-23а №7 від 27.01.2017 затримані вагони, що прибули поїздом №2122 27.01.2016 о 08год.48хв., відправлені поїздом №2121 04.02.2016 о 17год.00хв. Час закінчення затримки за актом ф. ГУ-23 № 7 від 27.01.2016 - 04.02.2016 о 16 год. 15 хв.

Відповідно до акту про затримку вагонів форми ГУ-23а№10 від 31.01.2017 затримані вагони, що прибули поїздом №3562 31.01.2016 о 14год.55хв., відправлені поїздом №3614 03.02.2016 о 16год.45хв. Час закінчення затримки за актом ф. ГУ-23 № 10 від 31.01.2016 -03.02.2016 о 15 год. 15 хв.

Таким чином, строк позовної давності за актом ф. ГУ-23 № 51 сплив 05.08.2016р., за актом ф. ГУ-23 № 7 сплив 04.08.2016р., за актом ф. ГУ-23 № 10 сплив 03.08.2016р.

Позовна заява № НЮс-01/371 від 25.07.2016 була надіслана позивачем до суду 29.07.2016, про що, свідчать опис вкладення та поштова квитанція.

Позивачем позовну заяву було відправлено до господарського суду поштою 29.07.2016, тобто в межах строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про застосування позовної давності.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 236-238, 240-241, 254-259, п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ) про стягнення плати за зберігання вантажу у розмірі 471 795,36 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) 471 795,36 грн. (чотириста сімдесят одна тисяча сімсот дев`яносто п`ять грн. 36 коп.) плати за зберігання вантажу, витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 076,93 грн. (сім тисяч сімдесят шість грн. 93 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ).

Боржник: Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, буд. 1, ).

Повний текст рішення складено - 27.08.2019.

Суддя Н.Е. Петренко