ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1846/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

представники сторін в судове засідання не з`явились.

Розглянувши справу №916/1846/19

за позовом приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (50102, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Рудна, 47, )

до відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення 51 240,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 року приватне акціонерне товариство Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Одеська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця, в якій просить суд стягнути з останнього 51 240,60 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час здійснення відповідачем перевезення вантажів приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат у березні 2019р., АТ "Українська залізниця" було допущено прострочення доставки вантажу, що є порушенням Статуту залізниць України. Так, з посиланням на пункт 116 Статуту залізниць України, ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат було нараховано відповідачу штраф у заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.07.2019р. відкрито провадження у справі № 916/1846/19, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням розгляди справи по суті у судовому засіданні на 29 липня 2019р.

10.07.2019 р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив (вх.№ 13661/19), згідно якого останній заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав того, що прострочення доставки вантажу сталося не з вини залізниці, а в зв`язку з неприйманням даного вантажу МТП «Южний» через перенавантаження в його адресу. При цьому, відповідач посилається на ст. 116 Статуту залізниць України, якою передбачено, що залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Також, 10.07.2019р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання (вх.№13655/19), згідно якого останній просить суд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій на 50% до розміру 25 620, 30 грн., яке обґрунтовано тим, що матеріали справи №916/1846/19 не містять доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу.

22.07.2019 року до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх. № 2-3462/19), згідно якого останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, з огляду на неможливість направлення у судове засідання свого представника, оскільки відсутні квитки в напрямку м.Одеси, та постановити ухвалу про участь представника ПрАТ ІНГЗК у судовому засіданні по справі №916/1846/19 в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Інгулецькому районному суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (50026, м.Кривий Ріг, вул. Груні Романової, 6-А).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.07.2019р. відмовлено ПрАТ Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні 29.07.2019 року о 14:30 в режимі відеоконференції, оскільки на визначену дату та час Господарським судом Одеської області вже призначено до слухання інші судові справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.07.2019р. відкладено розгляд справи №916/1846/19 по суті на "29" серпня 2019 р. о 11:00 та доручено Інгулецькому районному суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ПрАТ Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат у судовому засіданні 29.08.2019р. об 11:00 при розгляді справи №916/1846/19.

19.08.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№ 16513/19), відповідно до якої останній заперечує проти зменшення суми штрафу за прострочення перевезення вантажу, з огляду на те, що нарахований відповідачу штраф за несвоєчасну доставку вантажів не є надмірним чи завищеним. Крім того, позивач вважає, що зменшення відповідачу штрафних санкцій у цій справі не відповідає змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки не вважає спірні правовідносини винятковим випадком, зазначаючи, що відповідачем регулярно допускаються випадки порушення строків доставки вантажів

Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, якому було доручено проведення відеоконференції ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.07.2019р., не вийшов на зв`язок 29.08.2019р. об 11:00, в зв`язку із виникненням технічних проблем, що унеможливило участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що Господарським судом Одеської області був складений відповідний акт.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, з підстав виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відео конференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Відповідно до ст. 258 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно до ч.8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідач в судове засідання 29.08.2019р. не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.

Дослідивши матеріали справи, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частини 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Згідно статті 22 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Як встановлено судом, в березні 2019 р., приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо- збагачувальний комбінат» на адресу державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (станція Берегова Одеської залізниці) за залізничною накладною № 46919056 та на адресу товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними Інвестиціями «Трансінвестсервіс» (станція Чорноморська Одеської залізниці) за залізничними накладними № 46724241, № 46919049 відправлялись вагони з вантажем концентратом залізорудним.

В ході перевезення вантажу на адресу ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» за залізничними накладними № 46724241, № 46919049 на шляху прямування було здійснено відчеплення вагонів, які в подальшому були відправлені до місця призначення за окремими - досильними накладними № 42296897, №,40148256.

Вагони, що відправлялись на адресу ДП «МТП «Южний» за накладною № 46919056, прямували до місця призначення без відчеплення.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України та пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни; обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах календарним штемпелем станції відправлення.

Пунктами 1.1. та 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 865/5086, встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Разом з тим, як встановлено судом в процесі розгляду справи, вантаж, що прямував за вказаними позивачем залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарні штемпелі прибуття вантажу (графа 51) та видачі вантажу (графа 52).

Положення ст.130 Статуту залізниць України передбачають, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі втрати вантажу: Відправник - за умови пред`явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу; одержувач - за умови пред`явлення вантажної квитанції з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу. У разі неможливості пред`явлення вантажної квитанції подається довідка станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу; у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову; у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної; у разі втрати багажу чи вантажобагажу - пред`явник багажної чи вантажобагажної квитанції, а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред`явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Положення ст.133 Статуту залізниць України передбачають, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

За переуступним написом вантажоотримувач ДП МТП Южний та ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» передали право на пред`явлення позову ПрАТ Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Враховуючи вимоги матеріального права, суд доходить висновку про наявність у позивача правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом.

При цьому, доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що порушення термінів доставки вантажів сталося не з його вини, а в зв`язку з неприйманням вантажу МТП „Южний через перевантаження в його адресу, не приймаються судом до уваги, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що вагон з вантажем концентрат залізорудний, спрямований на адресу одержувача не був прийнятий МТП Южним через перенавантаженість, як стверджує відповідач. Водночас, відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів про причини затримки, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. В залізничних накладних, за якими вагони були доставлені з порушенням встановлених строків і оригінали яких були додані до позовної заяви, відсутні будь-які відмітки залізниці, які б свідчили про підстави збільшення терміну доставки.

Вирішуючи питання щодо розміру такого штрафу, суд вказує наступне.

Як вже було зазначено судом, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту Залізниць та Правил.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до п.7 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів. Видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення.

Після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084. При цьому, в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді.

Відповідно до вимог Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи накладних № 46919056, № 46724241, № 42296897, № 46919049, № 40148256, відповідні календарні штемпелі, що підтверджують видачу вантажів, датовані 25.03.2019 (основна накладна № 46919056), 16.03.2019 (основна накладна № 46724241) та 03.04.2019 (основна накладна № 46919049).

Таким чином, суд доходить висновку, що прострочення доставки вантажу за накладною № 46919056 складає 12 діб, за накладною № 46724241 8 діб, за накладною № 46919049 21 добу. Відповідно до Статуту залізниць України та розрахунку суми штрафу, доданому позивачем до позовної заяви, загальна сума штрафу складає 51 240,60 грн.

З урахуванням викладеного, та перевіривши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасне перевезення вантажів в сумі 51 240,60 грн.

Як вище зазначено судом, 10.07.2019р. відповідачем було подано суду клопотання про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій на 50% до розміру 25 620,30 грн. Вказану заяву позивач обґрунтовує відсутністю доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу.

При цьому, суд вказує, що норми матеріального права, а саме ст.233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми штрафу до 50%, суд враховуючи дискреційність повноважень суду щодо зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи, основне зобов`язання з перевезення вантажу виконано боржником в повному обсязі.

При цьому, доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, вимоги про стягнення яких взагалі позивачем не заявлялись, матеріали справи не містять.

Не містять матеріали справи також і відповідних обґрунтувань відповідача щодо наявності обставин, що зумовлюють можливість беззаперечного зменшення штрафу.

З огляду на викладене, враховуючи необхідність дотримання збалансованості інтересів обох сторін, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, вважає за доцільне та правомірне зменшити на 20% нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді штрафу до 40 000 грн.,

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця про стягнення 51 240,60 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (50102, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Рудна, 47, ) штраф у сумі 40 000 (сорок тисяч) грн. та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення Господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 30 серпня 2019 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко