ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Справа № 918/792/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірма "Торгбуд-Сервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.19р. (повний текст - 10.04.2019р.) у справі №918/792/18 (суддя Церковна Н.Ф.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця"

до Приватного підприємства-фірма "Торгбуд-Сервіс",

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

про усунення перешкод в користуванні майном шляхом його звільнення

за участі представників:

позивача - Дунець Г.Я., довіреність від 11.05.19р.,

відповідача - не з`явився;

третьої особи - не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 09.04.2019р. у справі №918/792/18 задоволено позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" до Приватного підприємства-фірма "Торгбуд-Сервіс", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом його звільнення.

Зобов`язано Приватне підприємство - фірму "Торгбуд-Сервіс" усунути перешкоди в користуванні Виробничим підрозділом "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" будівлею пункту обігріву площею 41,2 м2 та площадкою великотоннажних контейнерів площею 4500м2, розташованими у місті Рівному по вулиці Білій, 18-В, шляхом звільнення цього майна та його передачі Виробничому підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" шляхом підписання акту приймання-передачі. Стягнути з відповідача на користь позивача 1762,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство - фірма "Торгбуд-Сервіс" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№1159/19 від 08.05.2019р., т.1, арк.справи 265-300).

В скарзі апелянт зокрема зазначає, що керуючись нормами ст.759, ч.1 ст.777, ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.283, ч.1 ст.285, п.1 ч.1 ст.287, ч.4 ст.291 Господарського кодексу України, ст.ст.5, 17, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» слід вважати, що договір оренди державного майна укладається між Фондом державного майна України (його органом) та відповідачем по справі як орендодавцем і орендарем.

Спірні правовідносини виникли з Договору оренди від 07.02.2013р. укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та ППФ «Торгбуд-Сервіс». Акціонерне товариство «Українська залізниця» чи будь-які з її органів, структурних підрозділів, підприємств тощо стороною в Договорі оренди (орендодавцем, наймодавцем) не виступали. Жодних прав орендодавця Акціонерне товариство «Українська залізниця» на даний час не має.

Таким чином, вимога позивача щодо повернення майна не відповідає законодавчим приписам (ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»), якими передбачено повернення об`єкту найму (оренди) саме наймодавцеві (орендодавцеві), а не будь-якій іншій особі, у т.ч. балансоутримувачу - організації (підприємству), на балансі якого обліковується майно. Окрім того, згідно п.10.10 Договору оренди, якщо Орендар не виконує обов`язку щодо повернення Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у визначеному розмірі за користування Майном за час прострочення. Згідно з приписами ч.1 ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» саме Орендодавець в особі Фонду державного майна України по Рівненській області має право вимагати повернення майна та сплати неустойки, у разі неповернення майна Орендарем, а не Балансоутримувач.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції приймаючи оспорюване рішення не врахував наведені норми права. Згідно з нормами ч.2 ст.16, ст.387, ст.391 Цивільного кодексу України саме власник майна має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В даному випадку власником спірного майна є держава в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, а не АТ «Українська залізниця». Судом не було встановлено, хто являється дійсним власником спірного майна, та чи має право позивач звертатися до суду із вказаним позовом.

На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.2019р. у справі №918/792/18 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства - фірма "Торгбуд-Сервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.2019р. у справі №918/792/18; розгляд апеляційної скарги призначено на 19.06.2019р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

29.05.2019р. на адресу суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області надійшло пояснення третьої особи з додатками (т.2, арк.справи 6,7).

У поясненні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача зазначає, що 07.02.2013р. між Регіональним відділенням (Орендодавець) та приватним підприємством - фірмою «Торгобуд - Сервіс» (Орендар) було укладено Договір оренди №1069-2013. Відповідно до п.1.1 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: будівлю пункту обігріву, площею 41,2 кв.м. та площадку великотоннажних контейнерів площею 4500 кв.м., розташованих у м.Рівне, вул.Біла 18-В. Термін дії даного Договору було неодноразово пролонговано.

29.01.2016р. укладено Додаткову угоду, якою ПАТ «Українська залізниця» визначено Орендодавцем спірного майна. Пунктом 10.6 Договору визначено, що чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку на який його було укладено. Пунктом 10.9 Договору визначено, що майно вважається повернутим Балансоутримувачу з моменту підписання Актів приймання - передавання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови, що включені до тексту договору і який підписали сторони складають зміст цього правочину. Ці умови є індивідуальним регулятором відносин між сторонами. Укладання договору є юридичним фактом, унаслідок якого на відносини між його сторонами поширюється також дія нормативного регулятора - відповідних норм цивільного і господарського права. Стаття 629 Цивільного Кодексу України відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами, усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, а цивільні права, що ґрунтуються на умовах договору, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них (Постанова Вищого господарського суду від 10.03.2016р. у справі №922/3685/14).

На підставі викладеного просить суд врахувати дані письмові пояснення, розглянути справу без участі представника Регіонального відділення та в результаті розгляду справи прийняти законне та обґрунтоване рішення.

03.06.2019р. на адресу суду від АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" відзив на апеляційну скаргу (т.2, арк.справи 13).

У відзиві позивач зазначає, що положення апелянта, в якому він вказує, що жодних прав орендодавця АТ «Українська залізниця» не має - є таким, що суперечить наявним у справі матеріалам та доказам.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012р. №4442-4, а також постанови Кабінету міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 05.06.2014р. №200 утворено ПАТ «Укрзалізниця». Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. за №735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут Товариства та проведено його державну реєстрацію 21.10.2015р. Згідно ст.2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», п.2 Статуту Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Згідно зі ст.15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права та обов`язки за договором оренди. Відповідно до п.1 Постанови Кабінету міністрів України від 31.10.2018р. №938 «Деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця" постановлено - змінити тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменувати його в акціонерне товариство "Українська залізниця". Відповідно до додаткової угоди до договору від 29.01.2016р., «орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 07.02.2013р. №1069-2013 є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Позивач вказує, що дане положення також підтверджується поясненням третьої особи - Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Рівненській області від 02.01.2019р. за №10-07-05.

На підставі викладеного просить суд залишити апеляційну скаргу Приватного підприємства - фірма "Торгбуд-Сервіс" без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.2019р. у справі №918/792/18 - без змін.

Ухвалою від 19.06.2019р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 08.08.2019р. об 11:30год.

Розпорядженням керівника апарату від 07.08.2019р., у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Миханюк М.В. у період з 29.07.2019р. по 06.09.2019р. та судді Дужича С.П. у період з 27.06.2019. по 23.08.2019р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну суддів - членів колегії у справі №918/792/18.

Згідно витягу з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019р. визначено колегію суддів для розгляду справи №918/792/18 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Савченко Г.І., суддя Юрчук М.І.

Ухвалою суду від 07.08.2019р. прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства - фірма "Торгбуд-Сервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.19р. у справі №918/792/18 до свого провадження колегію суддів у складі: гол.суддя Саврій В.А., суддя Савченко Г.І., суддя Юрчук М.І.

Ухвалою від 08.08.2019р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 27.08.2019р. о 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

19.08.2019р. (вх.№29350/19) на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме: копію Наказу Регіонального відділення ФДМУ по Рівненській області від 27.01.2016р. за №29; копію витягу реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ідентифікаційний номер витягу 159151744; копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №19421602; копію витягу зведеного переліку майна ДТГО «Львівська залізниця» від 18.08.2015р.; копію витягу з наказу від 01.12.2015р. за №047; копію витягу передавального акту ДТГО «Львівська залізниця» від 03.08.2015р.; копію постанови Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2016р. у справі №921/265/16-6/16.

Розпорядженням керівника апарату від 23.08.2019р., у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Савченка Г.І. у період з 19.08.2019р. по 20.09.2019р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді - члена колегії у справі №918/792/18.

Згідно витягу з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2019р. визначено колегію суддів для розгляду справи №918/792/18 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І., суддя Дужич С.П.

27.08.2019р. на адресу суду від директора ППФ «Торгбуд-Сервіс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у якому зазначає, що відповідач бажає взяти участь у судовому засіданні, надати суду додаткові усні пояснення з приводу поданої апеляційної скарги на рішення суду, тому просить суд визнати причини неявки представника ППФ «Торгбуд-Сервіс» поважними та відкласти розгляд справи №918/792/18 терміном на два тижні але у межах строків встановлених процесуальним законодавством України, про що повідомити сторін. Забезпечити в судове засідання іншого адвоката відповідач не має змоги. До клопотання додав наказ №08/19-к від 15.08.2019р. про перебування адвоката Прищепи О.С. у щорічній основній відпустці з 19.08.2019р. по 12.09.2019р., який підписано Прищепою О .С .

Розглянувши в судовому засіданні 27.08.2019р. клопотання директора ППФ «Торгбуд-Сервіс» про відкладення розгляду апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що явка сторін не визнавалася обов`язковою, а також те, що з поданого клопотання про відкладення не вбачається поважних причин, які б свідчили про необхідність відкладення судового засідання на іншу дату, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання, та з огляду на належне повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце розгляду справи - відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання директора ППФ «Торгбуд-Сервіс» про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи приписи ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що учасники справи були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 27.08.2019р. представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

07.02.2013р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та Приватним підприємством - фірмою "Торгбуд-Сервіс" було укладено договір оренди державного майна №1069-2013, за умовами якого, з урахуванням додаткової угоди до цього правочину від 30 червня 2014 року (т.1, арк.справи 38), відповідачу у строкове платне користування було передано окреме індивідуально визначене нерухоме майно - будівлю пункту обігріву площею 41,2 м2 та площадку великотоннажних контейнерів площею 4500 м2, розташованих у місті Рівному по вулиці Білій, 18-В, що перебувають на балансі ВП "Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 3" ДТГО "Львівська залізниця" (т.1, арк.справи 32-34).

Вказаний договір, а також укладені в подальшому усі додаткові угоди до цього правочину від 13.03.2013р., від 02.12.2013р., від 30.06.2014р., від 29.12.2014р., від 29.01.2016р., від 31.03.2016р., від 30.06.2016р., від 01.08.2016р., від 17.11.2016р., від 07.04.2017р., від 05.10.2017р., від 22.12.2017р. та від 05.05.2018р., підписані уповноваженими представниками сторін цих договорів, а також скріплені печатками даних юридичних осіб.

Згідно пункту 1.1 цього договору вартість об`єкта оренди за незалежною оцінкою станом на 30 листопада 2012 року становить 598 670 грн. без ПДВ.

Відповідно до пункту 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення: 41,2 м2 - офісу; 4500 м2 - бетонного вузла (інше використання майна).

Як погоджено пунктом 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта прийому-передачі вказаного майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Забороняється приватизація орендованого майна, передача в суборенду, перехід права власності на орендоване майно третім особам (пункт 2.2 договору).Пунктом 2.3 договору встановлено, що передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку майна. За пунктом 2.4 цього правочину обов`язок щодо складення акта прийому-передачі покладається на орендодавця.

07.02.2013р., на виконання пункту 2.1 договору оренди державного майна від 07.02.2013р. №1069-2013, між уповноваженими представниками Відділення та Фірми було підписано відповідний акт прийому-передачі нерухомого майна, а також скріплено його печатками даних суб`єктів (т.1, арк.справи 34, зворот).

Пунктами 3.1, 3.3 цього договору погоджено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - грудень 2012 року - 7 717 грн. 43 коп. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що орендна плата перераховується таким чином: 70% - до Державного бюджету на рахунок УДКСУ у м. Рівне р/р 0002 одержувача 38012714, банк одержувача - ГУДКСУ у Рівненській області, МФО833017, платежу 22080300; 30% - балансоутримувачу.

За умовами пункту 5.10 вказаної угоди орендар зобов`язується, зокрема, у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області №29 від 27.01.2016р.: знято з обліку договори оренди майна, що увійшли до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» (згідно реєстру); повідомлено орендарів за договорами оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» щодо припинення договірних відносин із орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області; по договорах оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» припинити нарахування орендної плати за користування майном з 01 грудня 2015 року; внесено інформацію щодо зміни статусу договорів оренди майна що увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» до ІПС «ЕТАП-Оренда» (т.2. арк.справи 62).

Згідно додатку до наказу від 27.01.2016р. №29 до реєстру договорів оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", серед інших, увійшов договір №1069-2013 від 07.02.2013р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та Приватним підприємством - фірмою «Торгбуд-Сервіс» щодо оренди будівлі пункту обігріву та площадки великотоннажних контейнерів (т.2, арк.справи 63).

Так, додатковим договором від 29.01.2016р. (т.1, арк.справи 40) до договору оренди державного майна від 07.02.2013р. №1069-2013 було внесені зміни, згідно яких орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 7 лютого 2013 року №1069-2013, було визначено ПАТ "Укрзалізниця", а в тексті цього договору найменування "Відокремлений підрозділ "Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №3" ДТГО "Львівська залізниця" було замінено на "Виробничий структурний підрозділ "Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд" регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариств "Українська залізниця".

Колегія суддів звертає увагу, що вказаним додатковим договором також було внесені зміни, зокрема, до пунктів 3.1, 3.6, та викладено їх у новій редакції, згідно якої орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року №786 за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить 13781 грн. 10 коп. без ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2015 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс(и) інфляції за наступний місяць. Орендна плата 100% не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - підрозділ Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд, регіональна філія "Львівська залізниця", ПАТ "Укрзалізниця", код ЄДРПОУ одержувача: 40081195, банк одержувача - АТ "ОЩАДБАНК", МФО: 333368, № рахунку - 8007.

Згідно умов додаткового договору від 17.11.2016р. (т.1, арк.справи 44) до договору оренди нерухомого майна від 7 лютого 2013 року №1069-2013, абзац 2 пункту 3.1 розділу 3 цього договору було викладено у новій редакції, згідно якої орендна плата, визначена за домовленістю сторін, з 1 жовтня 2016 року становить 14 573 грн. 00 коп. без ПДВ.

У додатковому договорі від 22.12.2017р. (т.1, арк.справи 47) до договору оренди нерухомого майна від 07.02.2013р. №1069-2013 сторони погодили, що у зв`язку з реорганізацією підприємств залізничного транспорту на підставі витягу з протоколу засідання правління ПАТ "Укрзалізниця" від 01.03.2017р. №Ц-57/16 Ком.т., зареєстрованого 10.03.2017р. №Ц-59/155-2017 ПАТ "Укрзалізниця" та наказу ПАТ "Укрзалізниця" від 12.05.2017р. №302 "Про деякі питання діяльності ПАТ "Укрзалізниця" створено Філію, на підставі чого у тексті договору оренди нерухомого майна від 07.02.2013р. №1069-2013 найменування "Виробничий структурний підрозділ "Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд" регіональної філії "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариств "Українська залізниця" було замінено на Підрозділ.

Вказаним додатковим договором від 22.12.2017р. також були внесені зміни, зокрема, до пунктів 3.1, 3.6, та викладено їх у новій редакції, згідно якої орендна плата, визначена за домовленістю сторін, з 01.09.2017р. становить 17 479 грн. 14 коп. без ПДВ. Орендна плата 100% у термін не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця. Одержувач коштів - Підрозділ Філії Залізниці, код ЄДРПОУ одержувача: 41149437, банк одержувача - АТ "ОЩАДБАНК", МФО: 333368, № рахунку - 8010.

Згідно пункту 10.1 договору, з урахуванням додаткових угод до нього від 13.03.2013р., від 02.12.2013р., від 30.06.2014р., від 29.12.2014р., від 29.01.2016р., від 31.03.2016р., від 30.06.2016р., від 01.08.2016р., від 17.11.2016р., від 07.04.2017р., від 05.10.2017р., від 22.12.2017р. та від 05.05.2018р., останній діє до 30.06.2018р. включно. Відповідно до пункту 10.9 цього договору, майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі. Обов`язок щодо складання акта прийому-передачі про повернення майна покладається на орендаря.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, пояснень третьої особи, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положеннями статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина 1 статті 763 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина 1 статті 785 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 26 Закону визначено, що договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

З наведених норм права вбачається, що за наслідками припинення дії договору, предметом якого є оренда державного або комунального майна, орендар зобов`язаний повернути таке майно у встановленому договором порядку.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що Приватне підприємство - фірма "Торгбуд-Сервіс" після закінчення строку оренди та припинення договору у добровільному порядку відмовляється звільняти та повертати балансоутримувачеві орендоване нею нерухоме майно, чим чинить перешкоди позивачу в користуванні цією нерухомістю та порушує його права.

Як було зазначено вище, згідно пункту 10.1 договору оренди, з урахуванням додаткових угод до нього від 13.03.2013р., від 02.12.2013р., від 30.06.2014р., від 29.12.2014р., від 29.01.2016р., від 31.03.2016р., від 30.06.2016р., від 01.08.2016р., від 17.11.2016р., від 07.04.2017р., від 05.10.2017р., від 22.12.2017р. та від 05.05.2018р., останній діє до 30.06.2018р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 27.04.2018р. №ФБМЕС-01/248 (т.1, арк.справи 50) позивач повідомив Приватне підприємство - фірму "Торгбуд-Сервіс" про те, що після закінчення строку дії зазначеного договору оренди на наступний період наведена угода продовжуватися не буде, у зв`язку з чим просив відповідача повернути балансоутримувачу орендоване майно шляхом підписання відповідного акта приймання-передачі.

З огляду на викладене договір оренди нерухомого майна від 07.02.2013р. №1069-2013 припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку.

Отже, позивачем було доведено, а відповідачем не спростовано факт припинення договірних відносин між сторонами за вказаним договором оренди, що було вірно встановлено господарським судом Рівненської області.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази внесення змін до цього договору у порядку, передбаченому статтею 188 Господарського кодексу України.

Крім цього, в матеріалах справи відсутня додаткова угода, якою б було продовжено строк дії цього правочину.

Тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, виходячи з умов, передбачених у пунктах 5.10, 10.1, 10.9 договору, а також наведених вище норм права, відповідач був зобов`язаний повернути позивачеві об`єкт оренди за актом приймання-передачі у термін до 30.06.2018р. включно.

Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що пунктом 2.4 договору оренди від 07.02.2013р. №1069-2013, який міститься у розділі 2 "Умови передачі орендованого майна Орендарю", на орендодавця покладено обов`язок щодо складення акта прийому-передачі лише при передачі вищенаведеного орендованого майна в оренду Фірмі. Водночас, пунктом 5.10 цього правочину унормовано покладення обов`язку щодо повернення балансоутримувачу орендованого майна у разі припинення або розірвання договору саме на орендаря.

Однак, доказів належного виконання відповідачем вказаних зобов`язань матеріали справи не містять.

Факт продовження користування відповідачем орендованим майном після закінчення строку договору оренди нерухомого майна від 07.02.2013р. №1069-2013 також підтверджується і складеними уповноваженими представниками позивача відповідними актами обстеження від 30.07.2018р. (т.1, арк.справи 67) та від 20.12.2018р. (т.1, арк.справи 84).

В скарзі апелянт зазначає, що власником спірного майна є держава в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, а не АТ «Українська залізниця», а тому саме Регіональне відділення ФДМ України, як власник, має право звертатися до суду з позовом.

Колегія суддів вважає, що такі твердження скаржника є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" №4442-VI від 23 лютого 2012 року, з наступними змінами, передбачено особливості утворення товариства, зокрема: Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту); Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Як визначається в п.30 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №735 від 02.09.2015р. майно товариства складають основні фонди, оборотні засоби, кошти, майнові права, зокрема право господарського відання майном, переданим товариству на праві господарського відання, та право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту, акції (частки, паї) у статутному капіталі господарських товариств, інші матеріальні та нематеріальні активи, цінні папери, а також інші активи, відображені в бухгалтерському обліку товариства.

Відповідно до п.31 даного Статуту майно товариства формується за рахунок, зокрема майна, внесеного засновником до статутного капіталу товариства.

Пунктом 32 Статуту зазначається, що здійснюючи право власності, товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому Статуту та меті діяльності товариства.

Розпорядження майном товариства, в тому числі шляхом списання, відчуження, передачі в користування, оренду, концесію відповідного майна, розпорядження майном, внесеним до статутного капіталу товариства, та майном, набутим товариством під час його господарської діяльності, здійснюється в порядку, встановленому законодавством, з урахуванням обмежень щодо розпорядження таким майном, визначених законом та цим Статутом.

Відповідно до п.34 Статуту товариство використовує, утримує державне майно, закріплене за ним на праві господарського відання, та розпоряджається ним з урахуванням обмежень, встановлених законодавством. Майно, що є державною власністю і закріплене за товариством на праві господарського відання, включається до його активів.

В п.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" №200 від 25.06.2014р. установлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього: майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Цією ж Постановою затверджено Перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", серед якого вказано, зокрема: Державне територіально-галузеве об`єднання "Львівська залізниця".

Згідно п.7.1 Положення "Про регіональну філію "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (нова редакція), затвердженого наказом ПАТ "Укрзалізниця" №147 від 26.02.2016р., Філія володіє та користується майном, яким наділило її Товариство для досягнення мети діяльності Філії. Згідно з законодавством, статутом Товариства та цим Положенням, а також майном, яке придбавається та/або набувається для цілей забезпечення діяльності Філії.

У відповідності до п.7.2 Положення Філія не є власником майна. Майно, яким наділена Філія, належить Товариству на праві власності або закріплене за Товариством на праві господарського відання.

Як визначається в п.7.3 Положення майно, яким наділена Філія, складається з основних засобів, оборотних активів, а також інших матеріальних і нематеріальних активів, вартість яких відображається в окремому балансі Філії, а також земельних ділянок, якими товариство наділяє Філію для досягнення мети та виконання завдань, встановлених цим Положенням.

Відповідно до п.7.4 Положення Філія наділяється майном на підставі відповідних рішень правління товариства. Філія є складовою частиною майна Товариства.

03.08.2015р. комісією з утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та комісією з реорганізації юридичної особи Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" було складено Передавальний акт ДТГО "Львівська залізниця", згідно якого правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов`язків Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" () після його реорганізації шляхом злиття переходить до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Серед додатків, які є невід`ємною частиною Передавального акту є Перелік майна ДТГО "Львівська залізниця" на 7384 арк. (т.2, арк.справи 71-73).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.03.2019р. будівля пункту обігріву станції Рівне, загальною площею 41,2 кв.м, за адресою: Рівненська обл. м . Рівне, вулиця Біла, будинок 18в (реєстраційний номер 101) знаходиться у власності Акціонерного товариства «Українська залізниця», форма власності - державна. Підстава виникнення права власності: зведений перелік майна, серія та номер: б/н, виданий 18.08.2015р., видавник: Міністерство інфраструктури України; передавальний акт, серія та номер: б/н, виданий 03.08.2015р. (арк.справи 64).

Зазначеним вище спростовуються твердження апелянта, що власником спірного майна є держава в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, а не АТ «Українська залізниця».

Колегія суддів встановила, що АТ «Українська залізниця», як власник, правомірно звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства-фірма "Торгбуд-Сервіс" про усунення перешкод в користуванні майном шляхом його звільнення.

Приватним підприємством - фірмою "Торгбуд-Сервіс" не здійснено обов`язку щодо звільнення орендованого майна та повернення його позивачу шляхом підписання відповідного акта приймання-передачі, тому господарський суд Рівненської області дійшов вірного висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим вказаний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

Доводи скаржника в апеляційній скарзі спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків господарського суду Хмельницької області не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірма "Торгбуд-Сервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 09.04.19р. у справі №918/792/18 - залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 30.08.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.