ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.08.2019 Справа № 920/538/19

Господарський суд Сумської області, у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/538/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Управління поліції охорони в Сумській області (вул. Псільська, 36, м. Суми, 40022, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод ЕКО-ПРОДУКТ (вул. Заводська, 4, с. Іволжанське, Сумський район, Сумська область, 42335, )

про стягнення 4811 грн. 85 коп.

Представники учасників справи:

від позивача: Трегуб Ю.М. (№1084/43/38/1/01-2019 від 14.05.2019)

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані відповідно до умов договору № п17- від 06.10.2016 послуги охорони в сумі 4811 грн. 85 коп., з яких: 4250 грн.00 коп. основного боргу, 561 грн. 85 коп. пені, а також 1921 грн. 00 коп. судового збору.

Ухвалою суду від 03.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/538/19 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.07.2019.

Однак 01.07.2019 розгляд справи не відбувся, оскільки суддя Яковенко В.В. знаходився у відпустці, що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Оскільки усунуто обставини, які унеможливлювали розгляд справи, ухвалою суду від 15.07.2019 призначено підготовче засідання на 30.07.2019.

05.07.2019 до суду надійшла заява № 1472/43/38/1/01-2019 від 04.07.2019 позивача про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані відповідно до умов договору послуги охорони в сумі 6760,40 грн., в тому числі 5950,00 грн. основний борг, 840,40 грн. пеня, а також судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Ухвалою суду від 30.07.2019 заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду, продовжено строк підготовчого провадження до 02.09.2019 та відкладено підготовче засідання на 15.08.2019.

Ухвалою суду від 15.08.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 29.08.2019.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно зі ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

06.10.2016 між Управлінням поліції охорони в Сумській області (позивач виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Еко-продукт» (відповідач замовник) укладено договір № п17- про надання послуг з централізованого спостереження системи тривожної сигналізації, встановленої на об`єкті, та реагування груп затримання поліції охорони на спрацювання системи тривожної сигналізації (далі договір)строком на 1 рік з його подальшою пролонгацією на тих же умовах і на той же строк без обмеження кількості разів пролонгації у відповідності до пунктів 10.1, 10.2. договору.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги із централізованого спостереження, обслуговування системи тривожної сигналізації, встановленої на об`єкті, що належить замовнику, та здійснення реагування груп затримання виконавця на спрацювання системи тривожної сигналізації, а замовник зобов`язується здійснювати оплату наданих виконавцем послуг на умовах, в порядку і строки, визначені даним договором.

Згідно з п. 1.2. договору адреса об`єкту, його найменування, часи надання послуг, вартість послуг за місяць по кожному об`єкту, що підлягають охороні за цим договором, зазначені у дислокації-розрахунку (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною).

Ціна даного договору визначається сторонами на підставі дислокації-розрахунку та протоколу узгодження договірної ціни, з урахуванням податку на додану вартість (ПДВ). Оплата послуг виконавця за цим договором здійснюється замовником в національній валюті України, щомісячно, до двадцятого числа поточного місяця, на підставі рахунку виконавця шляхом перерахування визначеної дислокацією-розрахунком та рахунком-фактурою грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок виконавця. Належним проведенням оплати за надані виконавцем у відповідності до умов договору послуг вважається фактичне отримання виконавцем перерахованих на його розрахунковий рахунок замовником грошових коштів (пункти 4.1, 4.2 договору).

Згідно дислокацій-розрахунків та протоколу узгодження договірної ціни, які є додатками до Договору, сума послуг по договору на місяць складає 850 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, позивач з грудня 2018 по червень 2019 року надав послуги передбачені договором, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами прийому-здачі виконаних робіт, на загальну суму 5950,00 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Проте відповідач у встановлений договором строк вищезазначені кошти не сплатив, чим змусив відповідача звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).

Як вбачається з умов договору, строк оплати охоронних послуг є таким, що настав.

Крім того 02.05.2019 позивач звертався до відповідача з претензією про сплату заборгованості до 20.05.2019, проте заборгованість залишилася непогашеною.

Доказів оплати заборгованості у розмірі 5950,00 грн. відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

На підставі викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати охоронних послуг за період з 01.12.2018 по 30.06.2019 у розмірі 5950,00 грн.

Крім основного боргу позивачем також нараховано пеню.

Згідно з ч.1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.2.1 договору за умови несвоєчасного проведення розрахунків за послуги виконавця замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період прострочення, від суми несплаченого боргу за кожен день прострочення платежу.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за період з 21.12.2018 по 30.06.2019 у розмірі 810,40 грн. Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем строків оплати послуг за договором, суд визнає зазначені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, загальний розмір пені, який підлягає стягненню, становить 810,40 грн.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором № п17- від 06.10.2016 в сумі 6760,40 грн., в тому числі: 5950,00 грн. основного боргу, 840,40 грн. пені.

Тому, враховуючи вищевикладене та підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 6760,40 грн., суд дійшов висновку задовольнити позов.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 130, 178, 191, 233, 238, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Еко-продукт» (42335, Сумська область, Сумський район, с. Іволжанське, вул.. Заводська, 4, ) на користь Управління поліції охорони в Сумській області (40022, м. Суми, вул.. Псільська, 36, ) заборгованість за надані відповідно до умов договору послуги охорони в сумі 6760 грн. 40 коп., з яких: 5950 грн. 00 коп. основний борг, 840 грн. 40 коп. пеня, а також 1921 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 29.08.2019.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко