ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2442/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Савченко А.В.

За участю представників сторін:

Від позивача (заявника): не з`явився;

Від відповідачів: не з`явились;

Від відділу ДВС: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс" (вх. №2-3554/19 від 26.07.2019р.) про розподіл додаткових судових витрат на правову допомогу по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС" до товариства з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО", товариства з обмеженою відповідальністю „УКРАГРООЛІЯ", про стягнення 40 295,10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.10.2016р. по даній справі позов товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС" до товариства з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО" та товариства з обмеженою відповідальністю „УКРАГРООЛІЯ" про стягнення 40 295,10 грн. було задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача збитки від інфляції у розмірі 34 623 грн. 74 коп., три відсотки річних у розмірі 5 671 грн. 36 коп., судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

08.11.2016р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази.

27.05.2019р. до господарського суду від ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" надійшла чергова скарга на бездіяльність Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі по тексту - Кіровоградський РВ ДВС ).

Ухвалою від 22.07.2019р. господарським судом було задоволено скаргу ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" на бездіяльність Кіровоградського РВ ДВС у межах виконавчого провадження ВП №53011652 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 08.11.2016р. по даній справі, розподілено судові витрати шляхом присудження до стягнення із Кіровоградського РВ ДВС на користь ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 2400,00 грн.

26.07.2019р. до господарського суду від ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" надійшла заява про покладення на Кіровоградський РВ ДВС додаткових судових витрат у розмірі 2000,00 грн. відповідно до ст. ст. 123, 129, 129, 344 ГПК України.

Ухвалою від 29.07.2019р. господарським судом було призначено заяву ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" до розгляду у судовому засіданні на 15.08.2019р. о 10:45 год., визнано явку учасників судового процесу необов`язковою.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для розподілу додаткових судових витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Приписами ст. 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Необхідно зауважити, що 16.07.2019р. до господарського суду від ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс", тобто під час розгляду судом скарги на дії органу державної виконавчої служби, надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позивачем було повідомлено про понесення додаткових витрат на правову допомогу, докази на підтвердження понесення яких будуть надані позивачем після розгляду судом скарги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначалось вище по тексту ухвали, 22.07.2019р. господарським судом було розглянуто скаргу ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" на бездіяльність Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

В свою чергу, 26.07.2019р. до господарського суду від ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" надійшла заява про розподіл додаткових судових витрат у розмірі 2000,00 грн.

На підтвердження понесення додаткових витрат на правову допомогу позивачем було надано суду акт здачі-приймання виконаних робіт від 22.07.2019р., а також квитанцію від 22.07.2019р. на суму 2000,00 грн. Крім того, господарський суд зазначає, що в матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги №26-02-2019/1 від 26.02.2019р., укладений між позивачем та адвокатом Грищенко О.М. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю представника позивача.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про дотримання позивачем порядку повідомлення про понесення додаткових витрат, а також надання суду достатніх та достовірних доказів на підтвердження понесення таких витрат. Проте вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення поданої ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" заяви господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1, 2 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 4,5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Необхідно зауважити, що під час розгляду судом заяви ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" будь-яких пояснень або заперечень щодо розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу від Кіровоградського РВ ДВС не надходило.

Верховним Судом у постанові від 06.03.2019р. по справі № 910/15357/17 наголошено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про наявність у суду права на зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу адвоката у порядку ст. 15 ГПК України за відсутності клопотання іншої сторони судового провадження, що відповідає положенням ГПК України та практиці Європейського суду з прав людини. Позиція господарського суду з цього питання відповідає висновкам, наведеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. по справі № 910/15357/17.

Як зазначалось вище по тексту даного судового рішення витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2400,00 грн., у зв`язку зі зверненням позивача до суду із черговою скаргою, були присуджені до стягнення на користь ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" на підставі ухвали суду від 22.07.2019р. по даній справі.

Господарський суд зазначає, що вказаний розмір витрат позивача є співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, оскільки як вбачається з матеріалів справи чергова скарга ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" була подана з огляду на невжиття Кіровоградським РВ ДВС заходів примусового виконання судового рішення протягом періоду з 23.02.2019р. по 23.05.2019р. При цьому, необхідно зауважити, що покладення на Кіровоградський РВ ДВС витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 2400,00 грн. є співмірним із сумою боргу, яка була присуджена до стягнення на користь позивача на підставі судового рішення.

Господарський суд також зазначає, що відшкодування судових витрат, понесених під час розгляду судом скарги, право на відшкодування яких надано стороні виконавчого провадження відповідно до ст. 344 ГПК України, не повинно мати наслідком порушення прав органу державного виконавчої служби, в результаті покладення на останнього неспівмірних витрат, понесених стороною виконавчого провадження. Проте, в даному випадку, заявлені ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" до відшкодування додаткові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2000,00 грн. є неспівмірними із складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи необхідність здійснення порядку провадження у справі відповідно до принципу пропорційності згідно зі ст. 15 ГПК України, враховуючи присудження до стягнення на користь позивача судових витрат у розмірі 2400,00 грн. на підставі ухвали суду від 29.07.2019р., господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заявленої ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс" заяви про покладення на Кіровоградський РВ ДВС додаткових судових витрат у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 86, 123, 126, 129, 221, 236 - 238, 244, 344 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс" у задоволенні заяви (вх. №2-3554/19 від 26.07.2019р.) про розподіл додаткових судових витрат на правову допомогу.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 19.08.2019р.

Суддя С.П. Желєзна