ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/707/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав",

вул. Євгена Сверстюка 23, офіс 1016, м. Київ, 02002,

вул. Євгена Сверстюка 23, офіс 1012, м. Київ, 02002

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Якібчука Святослава Миколайовича,

АДРЕСА_1

про: стягнення заборгованості в сумі 7434,41 грн.

Встановив: Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Якібчука Святослава Миколайовича про стягнення заборгованості в сумі 7434,41грн., з яких: 5700,00 грн. - основний борг, 256,70 грн. - три проценти річних, 877,71 грн. - інфляційні втрати та 600,00 грн. - штраф.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

У позовній заяві Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи приписи ст. 12, 247 ГПК України, з огляду на ціну позову яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, суд зробив висновок про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовну заяву Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (вх. № 13044/19) прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням (ухвала про відкриття провадження у справі від 10.07.2019).

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

19.07.2019, через канцелярію суду, від Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача (вх.№12655/19) та заява (пояснення про окремі питання на яких грунтуються позовні вимоги (вх.№ 12657/19), яка прийнята судом до розгляду.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена відповідачу, згідно вимог ст.120 ГПК України, рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 4 ст. 89 ЦК України, відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.07.2019 повернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з відміткою пошти "за закінченням встановленого строку зберігання".

Сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання вимог згаданої ухвали, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.19 було оприлюднено: 15.07.19 на веб-сторінці Єдиного державного реєстру судових рішень за веб-адресою: http://reestr.court.gov.ua/; № рішення: 82969919, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами. Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

У відповідності до ч.3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати роялті за використання в комерційній діяльності музичних творів на підставі договору № КБР-39/09/16 від 01.09.2016 за період з квітня 2017 року по жовтень 2018 року, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 5700,00 грн., три проценти річних у розмірі 256,70 грн., інфляційні втрати у розмірі 877,71 грн. та штраф у розмірі 6000,00 грн.

Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати: 1921,00 грн. судового збору та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 12.08.2019 позивач направив суду: Акт затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції, яка оплачена клієнтом, а також платіжне доручення № 463 від 3 липня 2019 року на суму 5000,00 грн. на підтвердження факту оплати вказаних послуг з надання правової допомоги (вх.№ 13917/19).

Позиція відповідача.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.07.2019 суд встановив відповідачу строк до 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, дослідження доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке. 01.09.2016 між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (надалі - УЛАСП), що здійснює колективне управління майновими правами суб`єктів авторського права та суміжних прав відповідно до Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) та Фізичною особою-підприємцем Якібчук Святославом Миколайовичем (далі - користувач, відповідач) укладено договір № КБР-39/09/16 (далі - Договір (а.с. 25-28).

В преамбулі договору зазначено, що УЛАСП є організацією, що має повноваження надавати право (невиключну ліцензію) на використання в комерційній діяльності музичних творів, а також здійснювати збір винагороди (роялті) за таке використання на підставі Свідоцтва про облік організації колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права та суміжних прав №19/2011 від 24 січня 2011 року, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

В розділі 2 Договору визначені терміни:

користувач - фізична або юридична особа, що здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів;

територія - площа закладу, визначеного сторонами у відповідному додатку до цього договору, стосовно якої надається право (невиключна ліцензія);

строк - строк використання творів, на який надане право (невиключна ліцензія), що відповідає строку договору, зазначеному у п.6.1. цього договору, а у випадку коли строк, зазначений у п.6.1. закінчився, але цей договір залишився чинним - строк, визначений на підставі п.6.2. договору;

винагорода (роялті) - загальна винагорода, яка повинна бути сплачена користувачем УЛАСП стосовно строку;

твори - перелік музичних творів та каталогів творів, що розміщений на сайті УЛАСП: www.ulasp.org. Враховуючи те, що УЛАСП має в управлінні твори, що входять до великих каталогів видавників, то посилання на такий каталог означатиме можливість знайти конкретний твір на сайті відповідного видавника.

Відповідно до п. 3.1 Договору користувач (відповідач) здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП (позивач) надає користувачу на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів. Користувач, в свою чергу зобов`язується виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП (позивача) відповідно до умов цього договору та Закону.

Згідно з п. 3.3 Договору, користувач зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього Договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті), має перераховуватись не пізніше ніж за 20 (двадцять) днів до закінчення місяця, за який він здійснюється. Розмір винагороди (роялті) не залежить від кількості творів, що використовуватимуться користувачем під час дії договору, та частоти їх використання.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що користувач зобов`язується не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати УЛАСП звіт про використані твори за формою, наведеною у Додатку №3 до договору.

Згідно п. 3.5. Договору сторони підтверджують сплату та збір винагороди (роялті) шляхом підписання щоквартального акту про виплату роялті. У разі необхідності підтвердження виплати винагороди (роялті) щомісячно, обов`язок щодо складання відповідного акту покладається на користувача.

Відповідно до п. 3.6. Договору, якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4 (чотири) місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 10% від розміру простроченого платежу. Крім цього, у разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк в повному обсязі.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30 вересня 2017 року, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання (п. 6.1. Договору).

Поряд із тим, відповідно до п. 6.2. Договору у випадку, якщо жодна зі сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної у п.6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах. Належним повідомленням про припинення зі сторони користувача є лист. Повідомлення про припинення дії цього договору має бути надіслане засобами поштового зв`язку (цінним листом), при цьому належним доказом направлення повідомлення є чек відділу поштового зв`язку із зазначенням вказаних в цьому договорі поштових реквізитів сторони на адресу якої направлено листа, а також опис вкладення з відтиском (печаткою) поштового відділу, який посвідчує відправлення зазначеного вище повідомлення.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення сторін про припинення дії договору на поточний момент, отже строк дії договору визначається періодом: з 01.09.2016 по 30.09.2019.

В пункті 6.3. Договору зазначено, що сторони розуміють, що цей договір є ліцензійним договором з приводу оплатного використання об`єктів права інтелектуальної власності, тобто творів.

Згідно додатку №1 до договору у переліку закладів, в яких користувач здійснює використання творів, наявний один заклад (а.с. 29).

За п.1 додатку №2 до договору винагорода (роялті) нараховується на підставі Закону та цього договору і виплачується користувачем УЛАСП щомічними платежами.

Пунктом 1.1. додатку №2 до договору сторони погодили, що загальний розмір щомісячного платежу з дня набуття чинності договору становить 300,00 грн. Зазначена сума щомісячно перераховується користувачем на розрахунковий рахунок УЛАСП відповідно до умов договору (а.с. 30).

З огляду на вищевикладене, з 01.09.2016 року (день набуття чинності договору) відповідач зобов`язався щомісячно перераховувати позивачу 300,00 грн.

Користувач прийняті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав і оплатив лише 7 місяців за використання наданих йому невиключних прав у розмірі 2110,00 грн.; решта 19 платежів за період з квітня 2017 року по жовтень 2018 року на загальну суму 5700,00 грн. відповідачем не сплачені чим порушено права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою між позивачем та відповідачем укладено ліцензійний договір та при цьому Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 1109, 1100 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), він вважається укладеним та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, згідно зі ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Відповідно до положень ст. 1110 ЦК України, ліцензійний договір укладається на строк, встановлений договором, який повинен спливати не пізніше спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об`єкт права інтелектуальної власності. Ліцензіар може відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення ліцензіатом встановленого договором терміну початку використання об`єкта права інтелектуальної власності. Ліцензіар або ліцензіат можуть відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення другою стороною інших умов договору. Статтями 525 та 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 5700,00 грн., на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально, відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача, вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 5700,00 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу відповідачем своєчасно не сплачена, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

При здійсненні перерахунку заявлених до стягнення 3% річних річних та інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем невірно визначено дату виникнення прострочення по черговому місячному платежу.

Як зазначалося вище, пунктом 3.3 договору сторони погодили, що відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті), має перераховуватись не пізніше ніж за 20 (двадцять) днів до закінчення місяця, за який він здійснюється.

Натомість, в позовній заяві помилково зазначено: "відповідач відповідно до п. 3.3 договору зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок позивача винагороду (роялті) узгоджену сторонами у відповідних додатках до договору не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку місяця, за який здійснюється платіж."

Господарським судом, згідно договірних умов визначено дату виникнення прострочення по кожному черговому місячному платежу і здійснено перерахунок належних до стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Згідно з вірним арифметичним розрахунком проведеним судом в системі ІПС "Законодавство" з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних в сумі 248,50 грн. за загальний період з 12.04.2017 по 26.06.2017 та інфляційні втрати в сумі 833,89 грн. за період з квітня 2017 року по червень 2019 року.

З огляду на вищевикладене, в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 8,20 грн. та інфляційних втрат в сумі 43,82 грн. слід відмовити.

Щодо нарахування позивачем до стягнення з відповідача штрафу в розмірі 600,00 грн. суд зазначає наступне.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати винагороди за Договором за період з квітня 2017 року по жовтень 2018 року, позивачем на підставі п. 3.6. Договору нараховано до стягнення з відповідача штраф на загальну суму 600,00 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно положень ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Як зазначалося вище, відповідно до п. 3.6. Договору якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4 (чотири) місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 10 % від розміру простроченого платежу. Крім цього, у разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк у повному обсязі. Перевіривши поданий позивачем розрахунок штрафу, суд приходить до висновку, що позивач допустив арифметичну помилку при здійсненні розрахунку, оскільки розмір простроченого платежу за договором становить 5700,00 грн., відповідно 10% від розміру простроченого платежу - 570,00 грн., а не 600,00 грн., як нараховано позивачем. Вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою, проте, з огляду на вищевикладене, позов у зазначеній частині вимог підлягає частковому задоволенню в сумі 570,00 грн. за розрахунком проведеним судом, який відповідає вимогам Закону та умовам Договору; в частині стягнення штрафу в сумі 30,00 грн. слід відмовити. Судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1899,87 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог; судовий збір в сумі 21,13 грн. покладається на позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

При поданні позовної заяви позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесло і очікує понести Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" (а.с. 11).

Позивач просить суд покласти на відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

За приписами частин 1-3 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, 21.06.2019 між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав", як клієнтом та Адвокатським об`єднанням "Інтелкрафтс", в особі керуючого партнера ОСОБА_1 укладено договір №8.65-А про надання професійної правничої допомоги (а.с. 32-33), за умовами якого (п. 1.1., 1.2. даного договору) Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту професійну правничу допомогу в обсязі і на умовах, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти і оплатити надану йому правову допомогу. Професійна правнича допомога, що надається за цим Договором: підготовка позовної заяви та всіх необхідних документів, пов`язаних з розглядом справи, звернення до суду, представництво інтересів Клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі за позовом Клієнта до ФОП Якібчук С.М. про стягнення заборгованості за договором №КБР-39/09/16.

Також в матеріалах справи міститься: довіреність від 21.06.2019 (а.с.35), видана позивачем на ім`я адвоката Хлєбнікова Сергія Георгійовича (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №000083 від 11.12.2017) та адвоката Сербуль Ольги Юріївни (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №3228 від 28.02.2008) на представлення інтересів позивача, наказ №8.65 від 21.06.2019 на здійснення судового представництва та іншого юридичного супроводження за договором (а.с. 34), належним чином засвідчені копії свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 36-37).

На підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням позивачеві правової допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи, позивач надав суду Акт затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги в суді першої інстанції, яка оплачена клієнтом, а також платіжне доручення № 463 від 3 липня 2019 року на суму 5000,00 грн. на підтвердження факту оплати вказаних послуг з надання правової допомоги. З огляду на вищевикладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4945,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, решта 55,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 123, 126, 129, ч.9 ст. 165, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Фізичної особи-підприємця Якібчука Святослава Миколайовича про стягнення заборгованості в сумі 7434,41грн., з яких: 5700,00 грн. - основний борг, 256,70 грн. - три проценти річних, 877,71 грн. - інфляційні втрати та штраф в сумі 600,00 грн. - задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Якібчука Святослава Миколайовича, АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", вул. Євгена Сверстюка 23, офіс 1016, м. Київ, 02002 (ідентифікаційний код 37396233) - заборгованість в сумі 5700,00 (п`ять тисяч сімсот гривень), інфляційні втрати в сумі 833,89 грн. (вісімсот тридцять три гривні сімдесят вісімдесят дев`ять копійок), три проценти річних в сумі 248,50 (двісті сорок вісім гривень п`ятдесят копійок), штраф в сумі 570,00 (п`ятсот сімдесят гривень), 1899,87 (одну тисячу вісімсот дев`яносто дев`ять гривень вісімдесят сім копійок) судового збору та 4945,00 (чотири тисячі дев`ятсот сорок п`ять гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині позову Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Фізичної особи-підприємця Якібчука Святослава Миколайовича про стягнення трьох процентів річних в сумі 8,20 (вісім гривень 20 копійок), інфляційних втрат в сумі 43,82 (сорок три гривні вісімдесят дві копійки) та штрафу в сумі 30,00 (тридцять гривень) - відмовити.

Судовий збір в сумі 21,13 (двадцять одна гривня тринадцять копійок) та 55,00 (п`ятдесят п`ять гривень) витрат на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 27.08.2019

Суддя Л.М. Неверовська