ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.08.2019

Справа №910/7649/19

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ

про стягнення 13 243,40 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 13 243,40 грн, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України інформацію з централізованої бази щодо страхового полісу №АМ/6947795 та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати відповідні заяви по суті.

19.06.2019 (у запропонований судом строк) до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю та зазначив, що забезпечений транспортний засіб, яким керував страхувальник, з вини якого сталася ДТП, зареєстрований на території Польщі. Страхувальник, з вини якого сталася ДТП, не провів державну реєстрацію забезпеченого транспортного засобу відповідно до вимог ст. 380 Митного кодексу України, а тому не є особою, відповідальність якої застрахована, оскільки на час ДТП Поліщук К.М. володів забезпеченим транспортним засобом неправомірно.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у запропонований судом строк не скористався.

24.06.2019 до суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України на запит ухвали суду від 12.06.2019 надійшла відповідь №9-09/19438 від 20.06.2019 з інформацією щодо страхового полісу №АМ/6947795.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 12.08.2019 року по 19.08.2019 року у відпустці, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу з відпустки - 20.08.2019 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 між позивачем (страховик) та Каськовим Олександром Олександровичем (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №28-2301-18-00122 (надалі – Договір страхування) зі строком дії, зокрема, з 00 год. 00 хв. 14.05.2018 по 24 год. 00 хв. 13.05.2025, відповідно до якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля «Infinity Q50», державний номерний знак ВХ 3443 CВ.

15.08.2018 о 13 год. 00 хв. Поліщук К.М. в м. Хмельницькому по вул. Соборна, 56, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen GOLF» державний номерний знак DGR 18 KF, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на транспортний засіб марки «Infinity Q50», державний номерний знак ВХ 3443 CВ, під керуванням Каськова Олександра Олександровича, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно відповіді Національної поліції про дорожньо-транспортну пригоду №212738 з Централізованої бази даних Мотрного (транспортного) страхового бюро України, дорожньо-транспортна пригода 15.08.2018 відбулася внаслідок порушення Поліщуком Костянтином Миколайовичем Правил дорожнього руху України.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.08.2018 Поліщука Костянтина Миколайовича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

15.08.2018 Каськов Олександр Олександрович (страхувальник) звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування №ЗСКА-8617 згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту №28-2301-18-00122. Того ж дня аварійним комісаром Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу.

17.10.2018 позивачем на підставі рахунку №Сч-ГИ-0305 від 21.08.2018, було складено страховий акт №ЗСКА-8617 та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 14 243,40 грн.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", виконуючи свої зобов'язання за Договором страхування, сплатило страхове відшкодування у сумі 14 243,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №21957 від 17.10.2018 на вказану суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України “Про страхування” договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов’язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов’язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом “а” пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов’язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”).

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України “Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов’язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов’язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача – Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" згідно з полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6947795 з лімітом відповідальності по майну в розмірі 100 000,00 грн та франшизою в розмірі 1 000,00 грн.

Отже, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи.

Тому, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв’язку з укладенням полісу №АМ/6947795 відповідач прийняв на себе обов’язок відшкодовувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «Volkswagen GOLF» д. н. з. DGR 18 KF.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АМ/6947795 відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100 000,00 грн), у межах суми, що перейшла до позивача (14 243,40 грн), з урахуванням того, що франшиза за полісом №АМ/6947795 дорівнює 1 000,00 грн, тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 13 243,40 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до відповідача з заявою №11/18593 від 26.10.2018 на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу в розмірі 14 324,40 грн, на підтвердження чого позивачем надано копію заяви та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №564, яке отримане відповідачем 31.10.2018.

Листом №09-02-07/8359 від 19.11.2018 відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що відповідач не може вважати, що Поліщук К.М. на момент ДТП правомірно володів забезпеченим транспортним засобом «Volkswagen GOLF» д. н. з. DGR 18 KF та його відповідальність була застрахована за договором №АМ/6947795, а ТЗ був забезпечений в розумінні вимог Закону.

Суд вважає вказану відмову відповідача та доводи, викладені у відзиві на позовну заяву щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб «Volkswagen GOLF» д. н. з. DGR 18 KF, яким спричинено шкоду застрахованому у позивача транспортному засобу, знаходився під керуванням Поліщука К.М.

Цивільно-правова відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля «Volkswagen GOLF» д. н. з. DGR 18 KF, була застрахована у відповідача на підставі укладеного договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/6947795).

Вказаний поліс обов’язкового страхування укладено Поліщуком К.М., тобто Поліщук К.М. є страхувальником за полісом №АМ/6947795.

Відповідно до п. 1.4 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів” особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідач посилається на те, що транспортний засіб «Volkswagen GOLF» д. н. з. DGR 18 KF, ввезений на митну територію України у митному режимі “Тимчасове ввезення” з метою особистого користування іншою особою а не Поліщуком К., а отже, відповідно до п. 4 ст. 380 Митного кодексу України, водій Поліщук К.М. на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв’язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом №АМ/6947795.

Відповідно до ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Як вже зазначалося вище, судом було встановлено, що страхувальником за полісом №АМ/6947795 є Поліщук К.М.

Оскільки Поліщук К.М. є страхувальником, то відповідно до положень п. 1.4 ч.1 ст. 1 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів” є особою, відповідальність якої застрахована відповідачем.

Відповідачем до матеріалів справи не подано доказів, що Поліщук К.М. на час скоєння ДТП та нанесення шкоди автомобілю марки «Infinity Q50», д. н. з. ВХ 3443 CВ, перебував за кермом автомобіля марки «Volkswagen GOLF» д. н. з. DGR 18 KF, без законних на те підстав.

Неправомірності перебування за кермом автомобіля марки «Volkswagen GOLF» д. н. з. DGR 18 KF, Поліщука К.М. не вбачається також з наявних в матеріалах справи відповіді Національної поліції України про дорожньо-транспортну пригоду №212738 та постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.08.2018 у справі №686/19476/18.

Крім того, суд зазначає, що до предмету доказування у даній справі не входить встановлення наявності порушень Поліщуком К.М. приписів Митного кодексу України та не впливає на обов’язок відповідача здійснити виплату страхового відшкодування.

Суд також зазначає, що укладаючи договір обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс №АМ/6947795, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов’язковості виконання зобов’язання сторонами.

Крім того, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суд наголошує на тому, що відповідачем не надано доказів визнання договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/6947795) недійсним.

Зазначене вище спростовує доводи відповідача про те, що Поліщук К.М. станом на час скоєння ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем автомобіля марки «Volkswagen GOLF» д. н. з. DGR 18 KF, у зв’язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов’язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв’язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З огляду на наведені приписи п. 36.2 ст. 36 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, оскільки відповідач направив лист про відмову у виплаті страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем грошового обв’язку перед позивачем на момент розгляду та вирішення даного спору по суті настав, проте відповідач доказів виконання вказаного зобов’язання суду не надав. Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про відшкодування відповідачем страхової виплати, що була сплачена позивачем, заявлена правомірно.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню повністю на заявлену суму в розмірі 13 243,40 грн.

Судовій збір в розмірі 1 921,00 грн, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (ідентифікаційний код 00034186, адреса: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (ідентифікаційний код 30859524, адреса: 03038, м. Київ, вул. Федорова, буд. 32А) страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 13 243,40 грн (тринадцять тисяч двісті сорок три гривні 40 копійок) та 1 921,00 грн (одну тисячу дев’ятсот двадцять одну гривню 00 копійок) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя                                           С.М. Морозов