ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1959/19

За позовом: Одеського обласного центру зайнятості (вул.Адмірала Лазарєва, 10, м.Одеса, 65091; )

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул.Єврейська, 12, м.Одеса, 65014; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Потребенко О.М.

Представники:

Від позивача: Гусаков О.В. на підставі довіреності № 764/10/42-19 від 21.02.2019р.

ОСОБА_1 - на підставі довіреності №5359/33/10 від 06.12.2018р.

Від відповідача: не з`явився.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Швернєнко М.А. - на підставі довіреності №5359/33/10 від 06.12.2018р.

Від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Позивач - Одеський обласний центр зайнятості, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області) про стягнення до бюджету Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття заборгованості виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, якого поновили на роботі за рішенням суду, у розмірі 23 903 грн. 56 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11 липня 2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/1959/19 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представники позивача позовну заяву підтримують, наполягають на задоволенні позову.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, але представник відповідача в судові засідання не з`явився, про поважність причин нез`явлення суд не повідомив, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

06 серпня 2019р. до суду від відповідача надійшла заява про надання часу для затвердження мирової угоди, у якій відповідач пропонує позивачу укласти мирову угоду та викладає її проект.

15 серпня 2019р. до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про надання часу на затвердження мирової угоди, відповідно до яких позивач стверджує, що до Овідіопольського районного центру зайнятості надійшло рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.11.2017р. по справі № 509/276/17 про поновлення ОСОБА_2 на посаді діловода канцелярії Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області, в якому зазначено, що поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню. Так як страховий випадок виник з вини роботодавця - ГУНП в Одеській області, керуючись абз. 6 ч.1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу. У зв`язку з цим позивач не погоджується із затвердженням мирової угоди.

Отже, мирова угода у справі №916/1959/19 сторонами укладена не була.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як зазначив позивач у справі, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та цього Закону.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014р. № 90 «Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення» до внесення змін до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» служба зайнятості продовжує виконувати завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначені Законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення».

Відповідно до Положення про Одеський обласний центр зайнятості, затвердженого Наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 09.10.2017 № 146, Одеський обласний центр зайнятості (далі - Одеський ОЦЗ) є неприбутковою державною установою, підпорядкованою та підзвітною Державній службі зайнятості (Центральному апарату).

Відповідно до Наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 18.10.2016 № 177 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Одеської області», Овідіопольський районний центр зайнятості (далі - Овідіопольський РЦЗ) реорганізовано шляхом приєднання до Одеського обласного центру зайнятості, який є правонаступником майна, прав та обов`язків Овідіопольського РЦЗ .

Наказом Одеського ОЦЗ від 10.11.2017 № 277 утворено відокремлений підрозділ Одеського обласного центру зайнятості - Овідіопольську районну філію Одеського обласного центру зайнятості.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 перебувала на обліку як безробітна у Овідіопольському РЦЗ у період з 04.01.2017р. по 05.01.2018р., отримувала соціальні послуги і забезпечення відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується наказами Овідіопольського РЦЗ про прийнятті рішення по ОСОБА_2 (наказ від 05.01.2017р. № НТ 170105 про надання статусу безробітної з 04.01.2017р., наказ від 12.01.2017р. № НТ 170112 про призначення допомоги по безробіттю з 11.01.2017р. по 05.01.2018р.).

Під час перебування на обліку в Овідіопольському РЦЗ ОСОБА_2 було виплачено у період з 11.01.2017р. по 05.01.2018р. допомогу по безробіттю в сумі 32705 грн. 14 коп.

У подальшому до Овідіопольського РЦЗ надійшло рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.11.2017р. по справі № 509/276/17 про поновлення ОСОБА_2 на посаді діловода канцелярії Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області. На виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.11.2017р. ГУНП в Одеській області був виданий наказ від 09.01.2018р. №28о/с, яким був скасований наказ ГУНП в Одеській області від 15.11.2016р. №1289 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 , та поновлення її на посаді діловода канцелярії Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Згідно витягу з наказу ГУНП в Одеській області від 08.02.2018р. №205 о/с ОСОБА_2 переведена на посаду діловода Авангардівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Позивач зазначив, що відповідно до п.п. 18 п. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» , п.3 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» , «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної Податкової служби України від 13.02.2009р. №60/62 та Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. №1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходи) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Овідіопольським РЦЗ було проведено перевірку та складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 18.05.2018р. №12/18.

Згідно довідки від 12.04.2019р. №182 нарахованої допомоги по безробіттю ОСОБА_2 , акту розслідування страхових випадків від 18.05.2018р. №12/18 сума виплаченої допомоги по безробіттю становить 32 705 грн. 14 коп.

На підставі вищенаведеного, Овідіопольським РЦЗ було видано наказ від 23.05.2018р. №10-П про відшкодування коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття з роботодавця Головного управління Національної поліції в Одеській області у сумі 32 705 грн.14 коп.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було скеровано повідомлення від 23.05.2018р. № 300/16/04 з вимогою в п`ятнадцятиденний термін перерахувати кошти в сумі 32 705 грн.14 коп., виплачені ОСОБА_2 як допомога по безробіттю.

Також, позивач зазначив, що з метою досудового врегулювання спору ним на адресу відповідача було направлено претензію від 04.01.2019р. № 46/10/42-19, в якій запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, у відповідь на яку відповідачем добровільно було перераховано на розрахунковий рахунок позивача частину боргу в розмірі 8 801 грн.58 коп.: 31.07.2018р. 1 181 грн. 29 коп., 31.08.2018 р.- 1 181 грн.29 коп. , 01.11.2018р. 1 182 грн., 26.12.2018р. 1 384 грн., 31.01.2019р. 1 181 грн., 28.02.2019р. 1 192 грн., 28.03.2019р. - 1500 грн.

Як зазначив позивач, відповідно до довідки щодо дебіторської заборгованості від 24.05.2019р. № 2139/06/42-19 на цей час залишок невиплаченого боргу складає 23 903 грн.56 коп.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись абз. 6 ч.1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття», з причин не виконання в добровільному порядку вимог про сплату заборгованості, позивач звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 23 903 грн. 56 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Крім того, позивач зазначив, що аналогічна правова позиції відображена в Постановах Верховного Суду від 12.06.2018 справа № 914/2087/17, від 06.07.2018 справа № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 справа № 914/1875/17, в яких зазначено, що положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

В Постанові Верховного Суду від 06.07.2018р. № 921/220/17-г/16 суд дійшов висновку, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду загальнообов`язкового державного страхування України на випадок безробіття вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

На підставі наявних у справі матеріалів та пояснень представників позивача, судом встановлено, що відповідно до Наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 18.10.2016р. № 177 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Одеської області», Овідіопольський районний центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Одеського обласного центру зайнятості, який є правонаступником майна, прав та обов`язків Овідіопольського РЦЗ .Наказом Одеського ОЦЗ від 10.11.2017р. № 277 утворено відокремлений підрозділ Одеського обласного центру зайнятості - Овідіопольську районну філію Одеського обласного центру зайнятості.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та цього Закону.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014р. № 90 «Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення» до внесення змін до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» служба зайнятості продовжує виконувати завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначені Законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення».

За матеріалами справи, ОСОБА_2 перебувала на обліку як безробітна у Овідіопольському РЦЗ у період з 04.01.2017р. по 05.01.2018р., отримувала соціальні послуги і забезпечення відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується наказами Овідіопольського РЦЗ про прийнятті рішення по ОСОБА_2 (наказ від 05.01.2017р. № НТ 170105 про надання статусу безробітної з 04.01.2017р., наказ від 12.01.2017р. № НТ 170112 про призначення допомоги по безробіттю з 11.01.2017р. по 05.01.2018р.).

Під час перебування на обліку в Овідіопольському РЦЗ ОСОБА_2 було виплачено з 11.01.2017р. по 05.01.2018р. допомогу по безробіттю в сумі 32 705 грн.14 коп.

Згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.11.2017р. по справі № 509/276/17 ОСОБА_2 поновлено на посаді діловода канцелярії Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області.

На виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.11.2017р. був виданий наказ ГУНП в Одеській області від 09.01.2018р. №28о/с, яким скасовано наказ ГУНП в Одеській області від 15.11.2016р. №1289 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 , та поновлено її на посаді діловода канцелярії Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області. Згідно витягу з наказу ГУНП в Одеській області від 08.02.2018р. №205 о/с ОСОБА_2 переведена на посаду діловода Авангардівського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Відповідно до п.п. 18 п. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» , п.3 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної Податкової служби України 13.02.2009р. №60/62 та Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. №1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходи) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Овідіопольським РЦЗ було проведено перевірку та складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 18.05.2018р. №12/18.

Згідно довідки від 12.04.2019р. №182 нарахованої допомоги по безробіттю ОСОБА_2 , акту розслідування страхових випадків від 18.05.2018р. №12/18 сума виплаченої допомоги по безробіттю становить 32 705грн. 14 коп.

На підставі викладеного, Овідіопольським РЦЗ було видано наказ від 23.05.2018р. №10-П про відшкодування коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття з роботодавця Головного управління Національної поліції в Одеській області у сумі 32 705грн. 14 коп.

В ході досудового врегулювання спору відповідачем добровільно було перераховано на розрахунковий рахунок позивача частину боргу в розмірі 8 801 грн.58 коп.. Відповідно до довідки щодо дебіторської заборгованості від 24.05.2019р. за № 2139/06/42-19 залишок невиплаченого боргу складає 23 903 грн.56 коп..

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зазначено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

У п. 2 ч. 1 ст.42 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Аналогічна правова позиції відображена в Постановах Верховного Суду від 12.06.2018р. справа № 914/2087/17, від 06.07.2018р. справа № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018р. справа № 914/1875/17, в яких зазначено, що положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Так, у Постанові Верховного Суду від 06.07.2018р. № 921/220/17-г/16 судом зроблено висновок , що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду загальнообов`язкового державного страхування України на випадок безробіття вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

На думку суду обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає способу, передбаченому законодавству, адже, відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, з матеріалів справи вбачається наявність порушеного права позивача.

За таких обставин, на думку суду, вимога позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 23 903 грн. 56 коп. є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 23 903 грн. 56 коп. на користь позивача відповідачем надано не було.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Одеського обласного центру зайнятості до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул.Єврейська, 12, м.Одеса, 65014; ) до бюджету Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (отримувач: Одеський обласний центр зайнятості, код ЄДРПОУ отримувача:03491435, номер рахунку: 6397, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО банку 820172) заборгованість виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, якого поновили на роботі за рішенням суду у сумі 23 903 грн. 56 коп.

3. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул.Єврейська, 12, м.Одеса, 65014; ) на користь Одеського обласного центру зайнятості (вул.Адмірала Лазарєва, 10, м.Одеса, 65091; ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 921 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27 серпня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога