АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1426/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Безпалюк А.В.

За участю представників учасників справи:

від ГО "Товариство сприяння обороні України" - адвокат Берковська О.М.

від Одеської міської ради - Асташенкова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "Товариство сприяння обороні України"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.06.2019

у справі №916/1426/19

за позовом Громадської організації "Товариство сприяння обороні України"

до 1) Одеської міської ради

2) Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради

3) Приватного підприємства "СПС-Ріелт"

4) Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю.

5) Виконавчого комітету Одеської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1) Підприємство "Одеський обласний морський спортивний клуб" Товариства сприяння обороні України;

2) Одеська обласна організація Товариства сприяння обороні України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Департамент комунальної власності Одеської міської ради

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та оренди землі, та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 Громадська організація "Товариство сприяння обороні України" звернулася до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідачів про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та оренди землі та скасування державної реєстрації.

10.06.2019 Громадською організацією "Товариство сприяння обороні України" було подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову в якій остання просить накласти арешт на нежитлові будівлі літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И загальною площею 741,3 кв.м., основною площею 669,8 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, Ланжерон пляж, 1 , право власності зареєстровано за ПП "СПС-Ріелт" на підставі договору купівлі-продажу р№ 677, посвідченого 29.10.2010 року приватним нотаріусом ОМНО Левенець Т.М., реєстраційний номер майна: 27209049, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 12.11.2010, заборонити Приватному підприємству "СПС-Ріелт", ТОВ "ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА", здійснювати будь-які дії по реконструкції нежитлових будівель загальною площею 741,3 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, "Ланжерон пляж , 1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що підприємству "Одеський обласний морський клуб" ТСОУ, що перебуває в складі позивача ТСОУ, належало нерухоме майно - нежитлові будівлі площею 787,1 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, Ланжерон пляж , 1. На підставі договору від 20 березня 2001р. на право тимчасового користування землею, укладеного з Одеською міською радою на термін до 25 років, підприємство ООМСК ТСОУ є користувачем земельної ділянки площею 5094 кв.м. за адресою: м. Одеса, прибережна зона, за парком ім. Шевченка. Згідно статутів ТСОУ належить майно усіх підпорядкованих йому організацій, в т.ч. і майно Підприємства ООМСК ТСОУ.

Однак, за твердженням позивача, протягом 2008-2015 років на підставі рішень Одеської міської ради вказані нежитлові будівлі були незаконно внесені до переліку майна комунальної власності, та Одеській міській раді було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Згодом це майно було протиправно відчужено Одеською міською радою як майно комунальної власності територіальної громади м. Одеса на користь ПП "СПС-Ріелт" за відповідним договором купівлі-продажу від 29.10.2010р. Окрім того, у 2015р. Підприємству "СПС-Ріелт" передана в оренду і земельна ділянка, розташована за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, 1.

За твердженням заявника, у даний час право власності на нежитлові будівлі зареєстровано за ПП "СПС- Ріелт", існує ризик можливого відчуження майна Підприємством "СПС-Ріелт".

Також, як стверджує позивач, на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України міститься інформація про реєстрацію Декларації про початок будівельних робіт "Реконструкція нежитлових приміщень під оздоровчий центр водних видів спорту: Одеська обл., м. Одеса, Приморський, інше пляж Ланжерон, 1", замовник - ПП "СПС-Ріелт", підрядник ТОВ "ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА". Вказана інформація свідчить про те, що ПП "СПС-Ріелт" планує здійснити реконструкцію нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, 1, тобто спірного об`єкту нерухомого майна.

Заявник вважає, що реконструкція майна, якщо така буде проведена ПП "СПС-Ріелт", може унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача ТСОУ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.06.2019 відмовлено Громадській організації "Товариство сприяння обороні України" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В мотивах оскаржуваної ухвали посилаючись на приписи ст.ст. 136-138, 140 ГПК України зазначив, що заявником не надано до суду будь-яких доказів, які свідчать про намір ПП "СПС-Ріелт" відчужити відповідне нерухоме майно - будівлі літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И загальною площею 741,3 кв.м., основною площею 669,8 кв.м. які розташовані за адресою: м. Одеса, " Ланжерон пляж, 1 , власником якого є ПП "СПС-Ріелт".

Навпаки, як відзначено місцевим господарським судом, скрин-шот сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України за вересень 2018 р., свідчить про наявність дозволу на будівельні роботи, згідно з яким ПП "СПС-Ріелт" являється замовником відповідних будівельних робіт з реконструкції.

Таким чином за відсутністю доказів, які свідчать про намір ПП "СПС-Ріелт" відчужити нерухоме майно, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача та забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власником якого є ПП "СПС-Ріелт", оскільки необхідність застосування такого заходу забезпечення позову позивач пов`язує саме із наміром подальшого відчуження ПП "СПС-Ріелт" цього майна.

Як відзначено Господарським судом Одеської області, позивачем взагалі не наведено обґрунтувань яким чином заборона проводити реконструкцію нежитлових будівель призведе до неможливості виконання судового рішення у даній справі, предметом розгляду якої є визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та оренди землі, та скасування державної реєстрації.

Судом першої інстанції також відзначено, що збитки, які можуть бути спричинені ПП "СПС-Ріелт" забороною проведення будівельних робіт з реконструкції не житлових будівель будуть перевищувати розмір запропонованого позивачем зустрічного забезпечення у розмірі 50 000 грн.

Окрім того, як вважає місцевий господарський суд, наявність дозволу на будівельні роботи не свідчить про фактичне виконання відповідних будівельних робіт на момент розгляду даної заяви про забезпечення позову.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулась ГО "Товариство сприяння обороні України" з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 12 червня 2019 року у справі №916/1426/19 про відмову у забезпеченні позову - скасувати, та постановити нову, про задоволення заяви, накласти арешт на нежитлові будівлі літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И загальною площею 741,3 кв. м, основною площею 669,8 кв. м. розташовані за адресою: м . Одеса, «Ланжерон » пляж, 1, право власності зареєстровано за ПП «СПС-Ріелт» па підставі договору купівлі - продажу р№ 677, посвідченого 29.10.2010 року приватним нотаріусом ОМНО Левенець Т.М., реєстраційний номер майна: 27209049, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 12.11.2010, заборонити ПП «СПС-Ріелт», ТОВ «ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА» здійснювати будь-які дії по реконструкції нежитлових будівель загальною площею 741.3 кв. м. розташованих за адресою: м. Одеса. «Ланжерон» пляж , 1.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що необхідність забезпечення позову полягає у тому, що на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції (ДАБІ) України міститься інформація про реєстрацію Декларації про початок будівельних робіт «Реконструкція нежитлових приміщень під оздоровчий центр водних видів спорту: Одеська обл., м. Одеса, Приморський, інше пляж Ланжерон, 1», замовник - ПП «СПС-Ріелт», підрядник ТОВ «ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА», що свідчить про існування ризику перетворення спірного майна внаслідок його реконструкції та оскільки у даний час право власності на нежитлові будівлі зареєстровано за ПП «СПС-Ріелт», існує ризик можливого відчуження спірного майна ПП «СПС-Ріелт».

Апелянт вважає, що указані ризики, в разі їх настання, зроблять неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки спірне майно може бути перетворено, частково знищено, змінено тощо.

На думку скаржника, приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не врахував доводів позивача, що реконструкція дійсно може унеможливити ефективний захист прав позивача, бо поняття «реконструкції» само по собі включає поняття «перебудова», «зміна об`єкта» тощо. У випадку перебудови спірного нерухомого майна очевидним є незбереження його первісному стані. У такому випадку поновлення порушеного права позивача може бути неефективним.

Стосовно такого виду забезпечення позову, як накладення арешту, апелянт вважає його доцільним, оскільки власник майна за відсутності заборон у будь-якому випадку не обмежений правом розпорядження майном, в тому числі й шляхом відчуження, а у випадку подальшого відчуження захист прав позивача також може бути ускладненим і неефективним.

Не погоджується скаржник й з позицією суду щодо недостатності розміру зустрічного забезпечення у розмірі 50 000 гривень, оскільки суд, вважаючи його недостатнім, цього ніяк не обґрунтував, та не був позбавлений можливості визначити розмір зустрічного забезпечення самостійно.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі №916/1426/19 за апеляційною скаргою Громадської організації "Товариство сприяння обороні України" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.06.2019, призначено справу до розгляду на 01.08.2019.

У судове засідання від 01.08.2019 представники учасників справи не з`явились, при цьому у суду були відсутні відомості щодо їх належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на вищевикладене та з метою забезпечення права учасників справи на участь у судовому засіданні, яке у даному випадку є вищим ані ж дотримання строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, враховуючи перебування головуючого судді та судді-члена колегії у відпустці, колегія суддів визнала за можливе вийти за межі встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України тридцятиденного строку для розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.06.2019 та відкласти розгляд справи №916/1426/19 за апеляційною скаргою Громадської організації "Товариство сприяння обороні України" на 27.08.2019 о 12:00.

У судовому засіданні від 27.08.2019 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою на наполягав на її задоволенні.

Представник Одеської міської ради надав пояснення відповідно до яких не погоджуються з доводами за апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Інші представники учасників справи у судове засідання не з`явилися, про причини нез`явлення суд не повідомили, хоча повідомлялись належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Громадської організації "Товариство сприяння обороні України" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 2 ст.136 ГПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Наявність обставин, з якими позивач пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову, підлягає обґрунтуванню та доведенню на загальних підставах, визначених ГПК України.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 79 ГПК України).

Однак, всупереч положенням ГПК України Громадською організацією "Товариство сприяння обороні України" у заяві про забезпечення позову та в апеляційній скарзі не обґрунтувало яким чином його невжиття унеможливить виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів відзначає, що саме лише посилання в заяві та апеляційній скарзі на наявність ризиків можливого відчуження майна ПП "СПС-Ріелт" не є достатньою підставою для задоволення заяви, оскільки позивач взагалі не надав жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій спрямованих на відчуження або намагання відчужити спірне майно.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; чи спроможний такій захід забезпечити фактичне виконання рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №911/3871/17.

Позов в процесуальному сенсі - це звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмет і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимоги про захист прав чи законних інтересів.

Так предметом позову у даній справі є визнання незаконними та скасування Рішення Одеської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель, скасування державної реєстрації права власності ПП "СПС-Ріелт" на нерухоме майно, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренду землі та скасування рішення про державну реєстрацію договору оренди землі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач мав довести на підставі належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст. 73 ГПК України наявність зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обґрунтувати яким чином заходи забезпечення позову забезпечать реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Під час судового засідання у суді апеляційної інстанції представник скаржника неодноразово наголошував, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості повернення (витребування) спірного майна.

Між тим, на думку колегії суддів, виходячи із предмету позову, задоволення цих вимог, не призводить та не може призвести до правових наслідків, настання яких наведено позивачем (заявником) в обґрунтування вжиття заходів забезпечення.

Колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, на вжитті яких наполягає позивач, жодним чином не може призвести до невиконання рішення або утруднення його виконання у разі задоволення позову, оскільки заявлені заходи забезпечення позову у даній справі не є співвідносними та адекватними із заявленими позивачем вимогами (предметом спору).

Судова колегія також наголошує, що застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона ПП "СПС-Ріелт", ТОВ "ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА", здійснювати будь-які дії по реконструкції нежитлових будівель загальною площею 741,3 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, "Ланжерон пляж , 1, фактично призводить до блокування господарської діяльності відповідача та особи, яка взагалі не є учасником провадження, і за умови недоведеності наявності порушення прав позивача у зв`язку з укладенням спірних правочинів свідчитиме про його неспіврозмірність та порушуватиме збалансованість інтересів сторін у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких підстав колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 12.06.2019 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержання норм матеріального та процесуального права та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.06.2019 р. у справі №916/1426/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 02.09.2019 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.