ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2019 р. Справа№ 910/23627/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від НБУ: Пелепецький В.Д. - довіреність № 18-0014/9204 від 18.02.19

від АТ "Банк "Фінанси та Кредит": Круглик В.В.- довіреність №541 від 07.08.19

від ГУ ПФУ в м. Києві: Просвистак С.М. - довіреність № 87 від 05.07.19

від боржника: Шевченко Д.А. - довіреність № 605/41 від 12.12.18

від боржника: Місевра А.І. - довіреність № 604/41 від 05.12.18

розглянувши апеляційні скарги Національного банку України та Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року

у справі № 910/23627/16 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промжитлоінвест"

до Публічного акціонерного товариства "Київський суднобудівний-

судноремонтний завод"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі №910/23627/16, серед іншого, задоволено клопотання ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" про призначення судової економічної експертизи, призначено у справі №910/23627/16 судову експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, Національний банк України звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду міста Києва від 13.05.2019 року у даній справі, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Крім того, не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, АТ "Банк "Фінанси та Кредит" також звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду міста Києва від 13.05.2019 року, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування поданих апеляційних скарг скаржники посилаються на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначені апеляційні скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі № 910/23627/16, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 15.08.2019 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Іншою ухвалою суду від 04.07.2019 року апеляційну скаргу АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі № 910/23627/16 залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

15.07.2019 року, згідно відомостей зазначених на конверті, тобто у визначений судом строк, представником АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на виконання ухвали суду від 04.07.2019 року подано оригінал платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Ухвалою суду від 17.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі № 910/23627/16, об`єднано в одне апеляційне провадження для спільного розгляду апеляційну скаргу АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі № 910/23627/16 з раніше поданою та прийнятою до провадження апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі №910/23627/16, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 15.08.2019 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданих через відділ документального забезпечення суду відзивах на апеляційні скарги розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Шаматрін Є.М. просить залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 для розгляду справи № 910/23627/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Грек Б.М.

Ухвалою суду від 15.08.2019 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу № 910/23627/16 за апеляційними скаргами Національного банку України та АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року .

В судовому засіданні 15.08.2019 року оголошено перерву у справі до 29.08.2019 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засіданні через відділ документального забезпечення суду від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шаматріна Є.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано участю в іншому судовому засіданні у господарську суді Сумської області, що підтверджується доданою до клопотання копією ухвали господарського суду Сумської області від 01.08.2019 року у справі №5021/371/12.

Розглядаючи заявлене клопотання, судова колегія зауважує, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п. При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка представників учасників провадження у справі обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору, враховуючи подання розпорядником майна боржника відзивів на апеляційні скарги, а також його участь у судовому засіданні 15.08.2019 року та надання відповідних пояснень по суті спору, зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, судова колегія дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність представників осіб, які не з`явились.

Представники Національного банку України та АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в судовому засіданні 29.08.2019 року вимоги апеляційних скарг підтримали, просили їх задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у даній справі та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представники боржника в судовому засіданні проти вимог скаржників, викладених в апеляційних скаргах, заперечували, просили залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник ГУ ПФУ в м. Києві при вирішенні апеляційних скарг поклався на розсуд суду.

29.08.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційних скарг Національного банку України та АТ "Банк "Фінанси та Кредит" слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі № 910/23627/16 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа про банкрутство ПАТ „Київський суднобудівний-судноремонтний завод", провадження у якій порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2017 року за заявою ТОВ „Промжитлоінвест" у зв`язку з неспроможністю останнього погасити наявну кредиторську заборгованість. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Шаматріна Є.М.

В порядку ст. 23 Закону про банкрутство до суду першої інстанції надійшла заява АТ "Банк Фінанси та Кредит" з грошовими вимогами до боржника на суму 382 495 981,45грн., з яких за договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 року сума простроченої заборгованості становить 73 036 981,00, сума простроченої заборгованості по відсоткам - 62 284 329,85 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредит, відсоткам - 32 442 506,98 грн.; за договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 року сума простроченої заборгованості по кредиту становить 92 329 970,00 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 80 815 043,93 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам 41 587 149,69 грн.

Разом з тим, боржник у даній справі не погоджується з розміром заявлених вимог, вважає, що розмір вимог кредитора АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до боржника за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 року на суму 167 763 817,83 грн. та Договором про відновлювальну кредитну лінію № 1298-09 від 16.02.2009 року на суму 214 732 163,62 грн. є неправильно визначеним, необґрунтованим та здійсненним не у відповідності до законодавства України, оскільки при його визначенні було порушено положення законодавства України, у т.ч. щодо визначення розміру пені, що призвело до помилкового визначеного розміру вимог кредитора та наводить свої контррозрахунки наявної заборгованості за спірними договорами.

03.04.2019 року від ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи у справі у зв`язку з необхідністю встановлення дійсного розміру заборгованості боржника перед банком та належного визнання вимог АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та включення їх до реєстру вимог кредиторів боржника.

За наслідками розгляду заявленого клопотання ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі №910/23627/16, серед іншого, задоволено вказане клопотання боржника, призначено у справі №910/23627/16 судову економічну експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована необхідністю проведення експертизи в даній справі, яка викликана наявністю у матеріалах справи значної кількості первинних та бухгалтерських документів, на підставі яких встановлюється розмір боргу, крім того, за висновком суду, заявлені до стягнення суми пені за прострочення сплати тіла кредиту та за прострочення сплати відсотків є нарахованими за тривалий період, великими за розміром, їх розрахунки складними, а надані розрахунки кредитора та боржника суперечливими, як наслідок дослідження цих документів потребує спеціальних знань.

Національний банк України та АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з даною ухвалою місцевого господарського суду не погоджуються та в поданих апеляційних скаргах вказують на можливість суду самостійно дослідити матеріали справи та провести відповідні розрахунки заборгованості боржника, а також посилаються на недотримання судом розумності строків та порушення принципу процесуальної економії в частині оперативного розгляду справи.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство у попередньому судовому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 23 цього Закону заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника та інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому судовому засіданні. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п.1 ч.2); висновками експертів (п.2 ч.2); показанням свідків (п.3 ч.2).

Виходячи з повноважень наданих суду згідно із статтями 86, 98, 99, 100 ГПК України та принципу диспозитивності дослідження доказів, суд наділений власною компетенцією на предмет оцінки обставин справи (доказів). Така оцінка ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності у їх сукупності. Отже, якщо суд доходить висновку, що для того, щоб надати оцінку певним обставинам справи йому не вистачає певних знань, суд вправі призначити судову експертизу.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006 року (Заява № 61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, Суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Таким чином, з метою забезпечення всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, місцевий господарський суд не позбавлений можливості реалізувати надане ст. 99 ГПК України право на призначення експертизи.

Згідно ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

- для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

- жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 року „Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (далі - Інструкція) до основних видів експертиз відноситься економічна у т.ч. фінансово-господарської діяльності та фінансово-кредитних операцій (підпункт 1.2.3. пункту 1.2.).

Економічна експертиза включає дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності; дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій, дослідження документів фінансово-кредитних операцій (розділ 3 Інструкції).

В силу п 3.1. розділу III Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних одним із основних завдань експертизи документів фінансово-кредитних операцій є вивчення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів.

При цьому, серед орієнтовного переліку вирішуваних питань згідно п. 3.2. розділу ІІІ згаданих Науково-методичних рекомендацій міститься питання: "Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (зі сплати процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між зазначеними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договорам?".

Наведене свідчить про те, що визначення розміру кредиторських вимог за кредитними договорами, укладеними між банком і боржником, може бути предметом економічної експертизи.

Як вірно встановлено судом, АТ "Банк Фінанси та Кредит" звернулось до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника на суму 382 495 981,45 грн., з яких за договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 року сума простроченої заборгованості становить 73 036 981,00, сума простроченої заборгованості по відсоткам - 62 284 329,85 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредит, відсоткам - 32 442 506,98 грн.; за договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 року сума простроченої заборгованості по кредиту становить 92 329 970,00 грн., сума простроченої заборгованості по відсоткам - 80 815 043,93 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам 41 587 149,69 грн.

Разом з тим, боржник у даній справі не погоджується з розміром заявлених вимог та вважає, що розмір вимог кредитора АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до Боржника за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 на суму 167 763 817,83 грн. та за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1298-09 від 16.02.2009 на суму 214 732 163,62 грн. є неправильно визначеним, необґрунтованим та здійсненим не у відповідності до законодавства України, оскільки при його визначенні було порушено положення законодавства України, у т.ч. щодо визначення розміру пені, що призвело до помилкового визначеного розміру вимог кредитора.

В обґрунтування наведених обставин боржник наводить свої контррозрахунки наявної заборгованості за спірними договорами, згідно яких, за його твердженням, тільки в частині розрахунку розміру пені за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 року кредитором АТ "Банк "Фінанси та Кредит" безпідставно і необґрунтовано включено до кредиторських вимог пеню за прострочення повернення кредиту на загальну суму 20 112 948,90 грн. та пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштам за вказаним Договором на загальну суму у розмірі 12 329 558,10 грн., а за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1298-09 від 16.02.2009 року АТ "Банк "Фінанси та Кредит" - пеню за прострочення повернення кредиту на загальну суму 25 425 858,70 грн. та пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштам за вказаним Договором на загальну суму у розмірі 16 161 290,90 грн.

При цьому, матеріали справи не містять відповідних пояснень ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на контррозрахунки боржника з обґрунтованими доводами на підтвердження або спростування таких розрахунків.

Місцевим господарським судом під час прийняття оскаржуваної ухвали правомірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що необхідність проведення експертизи в даній справі викликана наявністю в матеріалах справи значної кількості первинних та бухгалтерських документів, на підставі яких встановлюється розмір боргу, крім того, заявлені до стягнення суми пені за прострочення сплати тіла кредиту та за прострочення сплати відсотків нараховані за тривалий період, є великими за розміром, а їх розрахунки є складними.

Крім того, необхідність призначення даної експертизи пояснюється також великою кількістю додаткових угод і доповнень до Договору про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 року (від 29.12.2009, від 28.01.2010, 17.03.2010, від 30.04.2010, від 31.05.2010, від 30.07.2010, від 16.11.2010, від 15.02.2011 від 16.11.2012, від 20.12.2011, від 17.12.2012, від 15.02.2013, 31.05.2013, від 30.08.2013, від 17.02.2014, від 24.06.2014, від 16.09.2014, від 25.12.2014, від 25.03.2015, від 14.04.2015, від 01.10.2015), якими неодноразово змінювалися умови кредитування, строки повернення кредиту, графіки зниження ліміту кредитних ліній, розміри відсоткових ставок, умови нарахування і строки сплати відсотків та інші умови з 2009 по 2015 рік, з обліком сум на рахунках 2063.3.00.10794.08, 2063.4.00.10794.07, 2063.2.00.10794.10, 2063.4.010794.007, 2063.3.010794,8 з розрахунками заборгованості наведеними на 18-ти аркушах; а також Додаткових угод і Доповнень до Договору про відновлювальну кредитну лінію №1298-09 від 16.02.2009 року (від 01.10.2009, від 12.01.2010, від 09.07.2010, від 11.01.2011, від 01.02.2011, від 20.12.2012, від 15.02.2011, від 08.07.2011, від 11.12.2012, від 10.07.2012, від 16.11.2012, від 17.12.2012, від 04.01.2013, від 15.02.2013, від 10.07.2013, від 09.04.2013, від 17.02.2014, від 04.03.2014, від 10.04.2014, від 29.05.2014, від 05.06.2014, від 24.06.2014, від 10.07.2014, від 24.09.2014, від 20.10.2014, від 28.10.2014, від 25.12.2014, від 20.02.2015, від 25.03.2015, від 14.04.2015, від 13.05.2015, від 09.07.2015, від 01.10.2015), якими неодноразово змінювались умови, строки повернення кредиту, графіки зниження ліміту кредитної лінії, розміри відсоткових ставок, умови нарахування і строки сплати відсотків та інші умови з 2009 по 2015 рік, з обліком сум на рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з розрахунками заборгованості наведеними на 24-ти аркушах.

Вищезазначені обставини свідчить про те, що наявні у справі докази є взаємно суперечливими, а їх оцінку може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи для з`ясування розміру вимог основного кредитора з найбільшою сумою вимог у справі про банкрутство, що мають значення для справи та для яких необхідні спеціальні знання у іншій ніж право сфері та без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Таким чином, в даному випадку існує дійсна потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних обставин справи, які входять до предмета доказування, що відповідає п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» та спростовує доводи і посилання апелянтів.

Доводи скаржників про те, що боржник у своїх запереченнях не визнає лише суму у розмірі 74 029 656,67 грн. із загальної суми кредиторських вимог ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у розмірі 382 495 981,45 грн., та ставить під сумнів нарахування пені та відсотків за Кредитними договорами №1297-09 та №1298-09 на суму 135 321 308,00 грн., не спростовують необхідності проведення експертизи, а навпаки свідчать про суперечливість і спірність вказаних кредиторських вимог.

Посилання апелянтів на те, що спірна сума є не суттєвою та фактично не впливає на кількість голосів такого кредитора під час загальних зборів кредиторів, є безпідставним, оскільки згідно заяви ПАТ «Банк "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання конкурсних вимог від 26.09.2017 кредиторські вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" у сумі 167 763 817,83 грн. за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 та у сумі 214 732 163,62 грн. за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1298-09 від 16.02.2009 на загальну суму 382 495 981,45 грн. становить значну суму та складає більше 90% від загального розміру заявлених вимог кредиторів, окрім вимог забезпеченого кредитора.

При цьому, суд зазначає, що копія висновку експертів від 27.02.2018 №4557/4558/17-45 у справі №910/23189/16, яка долучена ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до матеріалів справи, не може бути належним доказом в обґрунтування та підтвердження розміру вимог кредитора ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", оскільки стосується розрахунку заборгованості лише тільки за одним за Договором про відновлювальну кредитну лінію №1297-09 від 16.02.2009 станом на 12.12.2016 року, тобто за інший період, ніж кредиторські вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" визначені станом на 21.08.2017 року, та на іншу суму у розмірі 129 479 245,82 грн., в той час як розмір кредиторських вимог АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за цим же Договором №1297-09 від 16.02.2009 року згідно заяви останнього від 26.09.2017 року становить 167 763 817,83 грн.

За вказаних обставин, оскільки в матеріалах справи відсутній висновок експерта з цих самих питань (щодо правильності визначення і відповідності розрахунку розміру його кредиторських вимог на суму 382 495 981,45 грн. умовам укладених між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та боржником кредитних договорів та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цими кредитними договорами) на підтвердження вимог та обставин справи, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України, зважаючи на заперечення боржника та суперечливість і спірність розміру кредиторських вимог, посилання скаржників про порушення оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції їх прав чи прав інших кредиторів є необґрунтованим.

Таким чином оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена за сукупності умов визначених ч. 1 ст. 99 ГПК України та містить обґрунтування призначення експертизи, що спростовує доводи апелянтів в цій частині.

Посилання скаржників на те, що зупинення провадження у справі не узгоджуються з нормами Закону про банкрутство, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки суд першої інстанції зупинив провадження у справі у зв`язку з призначенням експертизи на підставі та у відповідності до положень ст.228 ГПК України щодо права суду зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи та ст. 229 ГПК України, згідно якої у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи.

Наведене свідчить про постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали в межах своїх повноважень згідно наданому йому права, не порушуючи при цьому норм процесуального права.

Також є необґрунтованими доводи скаржників про порушення порядку призначення та проведення судової експертизи, які, на їх думку, призводять до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, оскільки, як зазначалося вище, судом першої інстанції не було порушено порядку призначення експертизи, експертизу призначено при дотриманні норм процесуального права та за відсутності будь-яких доказів порушення проведення цієї судової експертизи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржувану ухвалу прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, безпідставні, необґрунтовані та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстав для її задоволення та скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Національного банку України та Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі №910/23627/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі №910/23627/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано 30.08.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.М. Грек