ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.08.2019 Справа № 905/719/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" про стягнення 798628,29 грн., -

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явились;

від відповідача - не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго", про стягнення суми пені - 484923,70 грн., суми 3% річних - 92628,72 грн., суми інфляційних - 221075,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов Договору розподілу природного газу №06-11Т від 01.01.2016, у зв`язку з чим станом на грудень 2018 року утворилась заборгованість, що на думку позивача підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 05 лютого 2019 та розрахунками суми основного боргу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.05.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/719/19, підготовче судове засідання призначено на 05.06.2019.

30.05.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача зазначив наступне.

До позовної заяви додано аркуш з інформацією про стан розрахунків між Позивачем та Відповідачем станом на 31.12.2018 року. Проте, з даного розрахунку неможливо ідентифікувати за яким договором та за які послуги (товари, роботи) виникла заборгованість.

Також відповідач зазначає, що у заяві позивач визначає період заборгованості - грудень 2018 року, при цьому сальдо станом на 06.12.2018 року зазначає 2 594 329,73 грн., а розрахунок штрафних та фінансових санкцій додає за період з 01.01.2018 року. Дана обставина не дає можливість Відповідачу перевірити правильність виконаних розрахунків.

У письмових поясненнях від 10.07.2019 (а.с.144) та у судових засіданнях представник відповідача також зазначав, що необхідною умовою для здійснення ТОВ "Краматорськтеплоенерго" оплати за поставлений природний газ є виставлення відповідного розрахунку з боку позивача, з яким і пов`язується настання строку щодо здійснення попередньої оплати послуг. Станом на 08.07.2019 року відповідач рахунки позивача по Договору №06-11Т за поставку газу в спірні періоди не отримував.

Не зважаючи на це, послуги з розподілу природного газу за спірний період сплачені відповідачем згідно до постанови КМУ №217 від 18.07.2014 в повному обсязі.

Зокрема, Позивачем за послуги розподілу природного газу за період з жовтня по грудень 2018 року нараховано 5 986 221,62 грн. Відповідачем за цей же період сплачено 7258319,16 грн., тобто акти прийому-передачі Відповідачем сплачені в повному обсязі без прострочення.

Оскільки в силу приписів ст. 526 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язання Виконавцем виконано належним чином, відповідач вважає безпідставним нарахування Позивачем пені, інфляційних втрат, 3% річних.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.06.2019 продовжено строк розгляду справи № 905/719/19 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 06.08.2019 та відкладено підготовче засідання на 18.07.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.07.2019 закрито підготовче провадження у справі №905/719/19 та призначено розгляд справи по суті на 29.08.2019 року.

У судове засідання представники сторін не з`явились.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством «По газопостачання та газифікації «Донецькоблгаз» (від імені якого виступало Краматорське управління по газопостачанню та газифікації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» укладений типовий договір розподілу природного газу №06-11Т (далі - договір).

Відповідно до п.2.1 за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені Договором.

Укладений між сторонами договір є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до п.3.1 договору санкціонований відбір природного газу з розподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором. Згідно з п.6.1 договору Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, а саме 352,80 грн. та ПДВ 70,56грн. Разом до сплати 423,36 грн. за 1000 м. куб. що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.6.3 договору).

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо за договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Оплата вартості послуг з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ (п.6.4 договору).

Зважаючи на те, що сторони у договорі не зазначили коли ж відповідач мав здійснити передоплату послуг (пов`язали оплату з виставленням рахунку), господарський суд вважає, що конкретний строк виконання відповідачем обов`язку щодо передоплати послуг не визначений, у зв`язку з чим у цій частині стосунки між сторонами мають регулюватись ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якою передбачено - якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаними між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.6 договору).

У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.8.2 договору).

Відповідно до п.12.1 договір укладається на невизначений строк.

Згідно приписів ст.180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою

хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на те, що сторони досягнули згоди щодо усіх істотних умов договору, типовий договір розподілу природного газу вважається укладеним.

На виконання умов договору розподілу природного газу №06-11Т від 01.01.2016 року , позивач обсяг виконаних та отриманих послуг підтверджує 2-х сторонніми актами, а саме:

- акт прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.10.2018 року на суму 1 045 009,56 грн.;

- акт прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 30.11.2018 року на суму 2 571 086,02 грн.;

- акт прийому-передачі послуг з розподілу природного газу від 31.11.2018 року на суму 2 370 126,04 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вищевказаним договором, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «Краматорськтеплоенерго» пені - 484923,70 грн, яка нарахована за період з 03.07.2018 по 01.01.2019; суми 3% річних - 92628,72 грн, які нараховані за період з 01.01.2018 по 01.01.2019; суми інфляційних - 221075,87 грн, які нараховані за період з 01.01.2018 по 04.01.2018.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору розподілу природного газу №06-11Т від 01.01.2016.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Зобов`язання згідно із ст.11 Цивільного кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею ст.629 ЦК України встановлено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач в позовній заяві зазначає, що у відповідача станом на грудень 2018 року утворилась сума заборгованості з розподілу природного газу у розмірі 2273632,96 грн., обґрунтовуючи це Актом звірки взаєморозрахунків з січня по грудень від 05.02.2019, який підписаний лише головним бухгалтером Краматорського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз". Доказів надсилання цього акту відповідачу матеріали позову також не містять.

Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших осіб, які в силу довіреності (доручення, договору тощо) мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Наведену правову позицію викладено, зокрема, у постанові від 27.07.2018 Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі №905/1141/16.

Позивачем в підтвердження позовних вимог також надані підписані сторонами акти за жовтень - грудень 2018 року.

Статтею 19-1 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що оплата за газ теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 р. затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, оператором газотранспортної системи, оператором газорозподільної системи, теплопостачальною і теплогенеруючою організацією.

Згідно доводів відповідача, які підтверджуються поясненнями позивача та відомостями з наданого ним Акту звірки взаєморозрахунків з січня по грудень від 05.02.2019, послуги з розподілу природного газу за актом прийому-передачі від 31.10.2018 року на суму 1045009,56 грн. сплачені відповідачем згідно до постанови КМУ №217 від 18.07.2014 протягом жовтня 2018 року в розмірі 2705184,01 грн.

Послуги з розподілу природного газу за актом прийому-передачі від 30.11.2018 року на суму 2 571 086, 02 грн. сплачено Відповідачем відповідно до постанови КМУ №217 від 18 червня 2014 р. протягом листопада 2018 року в розмірі 1 854 951,91 грн.

Послуги з розподілу природного газу за актом прийому-передачі від 31.12.2018 року на суму 2 370 126,04 грн. сплачено Відповідачем відповідно до постанови КМУ №217 від 18 червня 2014 р. протягом грудня 2018 року в розмірі 2 690 822,81 грн.

Відповідно до п. 6.4. Типового договору оплата послуг розподілу природного газу, що здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти.

Таким чином, Позивачем за послуги розподілу природного газу за період з жовтня по грудень 2018 року нараховано 5 986 221,62 грн. Відповідачем за цей же період сплачено 7258319,16 грн., отже акти прийому-передачі Відповідачем сплачені в повному обсязі без прострочення.

Відповідно до ст.613 Цивільного кодексу України:

1. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

2. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

3. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

4. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Як зазначено в п.п.6.3, 6.4 спірного договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

Таким чином, для здійснення відповідачем оплати за поставлений природний газ, необхідною умовою є виставлення відповідного рахунку з боку позивача, з яким і пов`язується визначення (настання) строку (обов`язку) щодо здійснення передоплати послуг.

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

З огляду на те, що позивачем не надано відповідних рахунків на оплату послуг, так само як і належних доказів їх направлення (передачі, виставлення) відповідачу, господарський суд вважає, що строк оплати за спірними зобов`язаннями не настав, що свідчить про не порушення відповідачем грошових зобов`язань, а відтак, позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Та обставина, що у договорі передбачено, що попередня оплата має бути здійснена до початку розрахункового періоду, не впливає на розгляд спору по суті, оскільки:

- конкретний строк передоплати не визначений, а відтак до спірних відносин мають бути застосовані положення ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України;

- ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо за договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, юридичні особи та фізичні особи підприємці мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини 1,3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які свідчать про передачу (направлення) ТОВ «Краматорськтеплоенерго» як споживачу рахунків оператора ГРМ для оплата вартості послуги з розподілу природного газу у спірний період за цим Договором.

Вказане свідчить про недоведеність позивачем порушення з боку відповідача умов Договору в частині своєчасної оплати наданих послуг, що унеможливлює задоволення позову про стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" про стягнення суми пені - 484923,70 грн, суми 3% річних - 92628,72 грн, суми інфляційних - 221075,87 грн. - відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 29 серпня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 30 серпня 2019 року.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов