ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 920/1077/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2019 року (головуючий - Зубець Л.П., судді - Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.) та ухвалу Господарського суду Сумської області від 16 січня 2019 року (суддя Котельницька В.Л.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 26 червня 2017 року за нововиявленими обставинами у справі

за позовом заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України

до: 1. Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", 2. Виконавчого комітету Буринської міської ради

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними свідоцтв про право власності

ХРОНОЛОГІЯ СПОРУ

1. Рішенням Господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року у справі № 920/1077/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 року та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 року, позовну заяву заступника прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі також - Мінагрополітики, Міністерство) до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі також - ПАТ "ДПЗКУ", Корпорація) та Виконавчого комітету Буринської міської ради задоволено.

1.1. Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Буринської міської ради від 27.04.2012 року № 44 та від 04.05.2012 року № 49 «Про видачу свідоцтва про право власності ПАТ «ДПЗКУ».

1.2. Визнано недійсними свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 29.05.2012 року №№ 50-53, видані Виконавчим комітетом Буринської міської ради Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України", а саме:

- на цілісний майновий комплекс Буринського елеватора, що знаходиться по вул. Новоселівська, 2 в м. Буринь Сумської області;

- на нежитлові будівлі, що знаходиться по вул. Червоноармійській, 1 Б в м. Буринь Сумської області;

- на лабораторію, що знаходиться по вул. Новоселівська, 5 в м. Буринь Сумської області;

- на магазин-крупорушка, що знаходиться по вул. Новоселівська, 1 в м. Буринь Сумської області.

1.3. Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відчуження спірного державного майна у приватну власність не відповідало вимогам Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" та суперечило інтересам держави. При цьому, про порушення вказаних інтересів Мінагрополітки дізналось після інформування прокуратурою області, на підтвердження чого до суду надано доказ - лист Мінагрополітки від 04.07.2016 року за № 37-11-2-15/10234.

1.4. Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 року зазначив, що доказів, які б спростовували вищенаведений факт та вказували на іншу дату початку перебігу строків позовної давності відповідачем-1 не надано.

Короткий зміст і підстави заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

2. У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до Господарського суду Сумської області із заявою про перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року за нововиявленими обставинами. Заявник просив суд скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2.1. Заява мотивована тим, що на момент розгляду справи судом першої інстанції ПАТ "ДПЗКУ" не була та не могла бути відома точна дата, з якої Мінагрополітики дізналося про оформлення Корпорацією свідоцтв про право власності на спірне майно, тоді як лише 09.10.2018 року ПАТ "ДПЗКУ" отримало з супровідним листом від 05.10.2018 року № 37-24-15/22777 копію Довідки Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.09.2012 року № 24/231 "Про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ "ДПЗКУ", складеної комісією з представників Міністерства за результатами проведеної, на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.08.2012 року № 501, перевірки окремих питань діяльності ПАТ "ДПЗКУ" за перше півріччя 2012 року, в якій встановлено, що станом на 20.08.2012 року виготовлені технічні паспорти та отримано свідоцтва про право власності на нерухоме майно філій (згідно переліку), у тому числі і філії ПАТ "ДПЗКУ" "Буринський елеватор", власником якого є Корпорація.

2.2. Таким чином 09.10.2018 року ПАТ "ДПЗКУ" стали відомі істотні обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду даної справи, а саме точна дата з якої Мінагрополітики стало достовірно відомо, що Корпорацією отримано свідоцтво про право власності на спірне майно, що на думку заявника, і є нововиявленою обставиною у справі.

2.3. Крім цього заявник вказував і на те, що зазначена Довідка № 24/231 у ПАТ "ДПЗКУ" була відсутня, оскільки складена Мінагрополітики в одному примірнику.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 16.01.2019 року, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 року, відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року за нововиявленими обставинами та зазначене рішення залишено в силі.

4. Ухвала і постанова з посиланням на статті 73, 74, 76 - 79, 320 Господарського процесуального кодексу України мотивовані недоведеністю заявником існування нововиявлених обставин з огляду на його своєчасну обізнаність з наведеними у заяві обставинами, що вбачається з відмітки про ознайомлення 18.09.2012 голови правління ПАТ "ДПЗКУ" з Довідкою № 24/321 від 17.09.2012.

4.1. Разом із цим суди зазначили, що маючи необхідні процесуальні права у справі, відповідні докази до суду Корпорацією подані не були та не заявлялося клопотання про витребування таких доказів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 року та ухвалу Господарського суду Сумської області від 16.01.2019 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву про перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року за нововиявленими обставинами задовольнити.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги (узагальнено)

6. В обґрунтування своєї позиції скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій положень статей 256, 257, 267 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) та статей 86, 236, 320 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України), наголошуючи на тому, що: 1) з Довідки № 24/321 вбачається обізнаність Мінагрополітики з 17.09.2012 року про оформлення майнового комплексу філії ПАТ "ДПЗКУ" "Буринський елеватор" за Корпорацією на праві приватної власності, що є нововиявленою обставиною, яка свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності; 2) оскільки Довідка № 24/321 від 17.09.2012 року була складена лише в одному примірнику, який знаходився в Мінагрополітики, то саме за дати отримання (09.10.2018 року) копії вказаної довідки у Корпорації виникла можливість ознайомитися з її змістом і підготувати заяву про перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року за нововиявленими обставинами.

Відзивів на касаційну скаргу до Суду не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Відповідно до частини 1 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

8. До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

9. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 320 ГПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

10. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 321 ГПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

11. Враховуючи зазначені норми законодавства, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що Довідка № 24/321 від 17.09.2012 була складена лише в одному примірнику, який знаходився в Мінагрополітики, а тому саме з дати отримання (09.10.2018 року) копії вказаної довідки у Корпорації виникла можливість ознайомитися з її змістом і підготувати заяву про перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року за нововиявленими обставинами, оскільки як встановлено судами, голова правління ПАТ "ДПЗКУ" з відомостями, викладеними у Довідці від 17.09.2012 року був ознайомлений ще 18.09.2012 року, а це свідчить і про обізнаність самої юридичної особи (заявника) з проведенням Міністерством відповідної перевірки та її результатами.

12. Водночас нововиявлена обставина - це юридичний факт, передбачений нормами права, який тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового акта, то вона обов'язково вплинула би на остаточні висновки суду; юридичний факт, наявний на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомим ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані із вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими, а не нововиявленими обставинами.

13. При цьому колегія суддів зазначає, що дослідження обставин і перевірка доказів наявності нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених.

14. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

15. Відхиляючи доводи скаржника про те, що саме з дати отримання (09.10.2018 року) копії довідки Мінагрополітики № 24/321 від 17.09.2012 року у Корпорації виникла можливість ознайомитися з її змістом і підготувати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, місцевий та апеляційний господарські суди правомірно виходили з того, що керівнику ПАТ "ДПЗК України" було відомо про проведення комісією Мінагрополітики відповідної перевірки та про її результати, що підтверджується проставленням на останній сторінці примірника вказаної довідки відмітки про ознайомлення 18.09.2012 року Голови Правління ПАТ "ДПЗК України".

16. Крім цього, суди також обґрунтовано зазначили і про те, що ПАТ "ДПЗКУ" маючи необхідні процесуальні права у справі, відповідні докази до суду не подавало та не заявляло клопотання про витребування таких доказів.

17. Таким чином, абсолютно правильним є висновок судів про те, що обізнаність Корпорації на час розгляду справи про наведені у заяві обставини та неподання відповідних доказів до суду своєчасно, свідчить про неможливість їх віднесення до нововиявлених у розумінні пункту 1 частини 2 статті 320 ГПК України та не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

18. Суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації") щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): "Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

19. Верховний Суд зауважує, що скаржник, не наводячи в касаційній скарзі жодних обґрунтованих аргументів на спростування правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій, і передчасно посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, що регулюють питання спливу позовної давності, намагається скасувати законну ухвалу суду першої інстанції лише з формальних міркувань, фактично вимагаючи перегляду судового рішення по суті у повному обсязі.

20. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявником існування нововиявлених обставин, тому правові підстави для скасування чи зміни оскаржуваних ухвали і постанови відсутні.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. Відповідно до частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

22. Згідно з частиною 1 статті 300 ГПК України переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

23. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

24. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені ПАТ "ДПЗКУ" у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність нововиявлених обставин для перегляду рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2017 року, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних ухвали і постанови немає.

25. Судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2019 року та ухвалу Господарського суду Сумської області від 16 січня 2019 року у справі № 920/1077/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.