ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" серпня 2019 р. Cправа № 902/347/19

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Кузьменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТЕР" (вул. Володимира Антоновича, буд. 7, м. Вінниця, 21001)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" (вул. 50-річчя Жовтня, буд. 18А, с. Строїнці, Тиврівський р-н, Вінницька обл., 23340)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про стягнення 1400000,00 грн.

Представники сторін

позивача Сандуляк С.А., довіреність №65/18 від 08.02.2018, свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 5894/10 від 19.12.2016;

відповідача 1 Комар О.Г., довіреність №б/н від 05.07.2019, свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю серія ВН№ 000290 від 18.07.2018;

відповідача 2 не з`явився;

відповідача 3 не з`явився;

відповідача 4 не з`явився.

В С Т А Н О В И В :

02.05.2019 Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "ОСТЕР", до ТОВ "Еко Ніка", до ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Судом зроблено запити від 03.05.2019 до Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Вінницькій області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

14.05.2019 до суду від Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Вінницькій області надійшли відповіді від 11.05.2019, в яких зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд ухвалою від 20.05.2019 відкрив провадження у справі № 902/347/19 в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 05.06.2019.

30.05.2019 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 28.05.2019 р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції визначивши відповідальним за проведення відеоконференції будь який з 4 перелічених судів які знаходяться в м. Києві.

Ухвалою від 31.05.2019 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" б/н від 28.05.2019 р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Судове засідання 05.06.2019 доручено провести Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою від 05.06.2019 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 24.07.2019.

12.07.2019 від відповідача 1 до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі.

18.07.2019 до суду надійшло клопотання б/н від 15.07.2019 Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Заява мотивоване територіальною віддаленістю представника позивача.

Вказаний лист, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано на розгляд судді Нешик О.С., в зв`язку з перебуванням судді Маслія І.В. у відпустці.

Ухвалою від 22.07.2019 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 15.07.2019 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Судове засідання 24.07.2019 доручено провести Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою суду від 24.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.08.2019.

Крім того, даною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви відповідача 1 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями в справах №902/375/19, №902/379/19, на підставі ч. 5 ст. 227 ГПК України, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

На визначену судом дату (19.08.2019) з`явилися представники позивача та відповідача1 (ТОВ "Остер"). Решта відповідачів явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористалися своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 19.08.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача1, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21.05.2013 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі по тексту також - Кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Остер" (далі по тексту також Позичальник, відповідач) укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/Р7-01-04/401 (далі по тексту також - Генеральний договір), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язується здійснювати на користь Позичальника Кредитні операції у межах загального ліміту та Сублімітів, а Позичальник зобов`язаний виконати усі обов`язки, що витікають зі змісту Кредитної операції, Генерального договору, Умов та Договорів і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку Кредитної операції (п. 1.1. Генерального договору)..

В подальшому сторонами були укладені додаткові угоди № 12/Р7-01-04/401/1 від 23.05.2013, № 01/Р7-01-04/401/2 від 17.06.2013, № 01/Р7-01- 04/401/3 від 02.07.2014, №01/Р7-01-04/401/4 від 18.07.2014, № 01/Р7-01-04/401/5 від 30.07.2014, № 01/P7-01-04/401/6 від 31.12.2014, № 01/Р7-01-04/401/7 від 15.04.2015, № 01/Р7-01-04/401/8 від 29.04.2015, № 01/Р7-01-04/401/10 від 31.05.2016, № 01/Р7-01-04/401/11 від 11.04.2017, № 01/Р7-01-04/401/12 від 04.05.2017, № 01/Р7-0І-04/401/13 від 08.11.2017, № 01/P7-01-04/401/14 від 06.12. 2017, № 01/Р7-01-04/401/15 від 16.01.2018, № 01/Р7-01-04/401/15 від 23.02.2018, № 01/Р7-01-04/401/16 від 05.04.2018. Зазначеними додатковими угодами продовжували терміни повернення кредиту, зменшували і збільшували субліміт.

При цьому, суд враховує надані під час судового розгляду справи пояснення представників сторін, що умови вказаних додаткових угод не стосуються зобов`язань щодо основного боргу, який є предметом даної судової справи.

Відповідно до п. 2.1. Генерального договору кредитні операції, передбачені в пункті 1.3 Генерального договору, здійснюються на умовах, визначених Генеральним договором та Умовами на підставі укладеного між Кредитором та Позичальником відповідного Договору. Договором визначаються особливості здійснення кредитної операції, зокрема в частині Ліміту Кредитної операції, валюти, строків та умов погашення заборгованості. Договір може містити інші положення та графік погашення заборгованості.

06.12.2017 в рамках Генерального договору між позивачем (кредитор) та відповідачем - 1 (позичальник) укладено Кредитний договір № 010/Д1-0-0-0/66/706 (далі по тексту - Кредитний договір), за умовами якого кредитор надає Позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 1400000,00 грн, строком повернення до 30.11.2018 та зі сплатою 16,9% річних за користування кредитом.

Порядок погашення кредиту визначено п. 1.11. Кредитного договору, відповідно до якого таке погашення відбувається частинами відповідно до графіку зменшення ліміту (Додаток № 1 до Договору).

Відповідно до умов передбачених в Додатку 1 до Кредитного Договору, погашення здійснюється не пізніше дати закінчення поточного періоду дії розміру Ліміту. Сума погашення визначається як різниця між фактичною сумою основної заборгованості позичальника за кредитом на дату закінчення поточного періоду дії розміру ліміту та лімітом на наступний період.

При цьому, сторонами погоджено наступний графік зменшення ліміту:

- по 30.09.2018 - 1400000,00 грн;

- з 01.10.2018 по 30.10.2018 - 933333,33 грн;

- з 31.10.2018 по 30.11.2018 - 466666,67 грн.

Відповідно до п. 5 Кредитного договору цей Договір вступає в силу з моменту його укладання сторонами в письмовій формі і є невід`ємною частиною генерального договору на здійснення кредитних операцій.

Як слідує з матеріалів справи, 27.12.2017 позивачем надано відповідачу-1 кредитні кошти в розмірі 1280000,00 грн. та 02.02.2018 - кредитні кошти в розмірі 120000,00 грн., загальна сума наданих кредитних коштів 1400000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Остер".

Для забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Генеральним договором №01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013 та Кредитним договором №010/Д1-0-0-0/66/706 від 06.12.2017, укладено наступні договори поруки:

- № 12/Д1-0-0-0/67/1755 від 06.12.2017 року між Кредитором та громадянкою України ОСОБА_1 (Поручитель);

- № 12/Д1-0-0-0/67/1756 від 06.12.2017 року між Кредитором та громадянкою України ОСОБА_2 (Поручитель);

- № 12/Д1-0-0-0/67/1757 від 06.12.2017 року між Кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" (Поручитель)(надалі разом - договори поруки).

Згідно умов вказаних договорів поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов`язаний, повернути кредит у розмірі 1400000,00 грн, в порядку передбаченому Кредитним договором, не пізніше 30.11.2018, або іншої дати визначеної відповідно до умов Кредитного договору (п1.1.1 Договорів поруки).

Відповідно до п.2.1 Договорів поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель та позичальник відповідають як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями.

Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов`язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, визначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. (п. 2.2. Договорів поруки).

Згідно до п.2.5 Договорів поруки, виконання забезпечених зобов`язань здійснюється поручителем шляхом переказу грошових коштів на зазначені в вимозі рахунки кредитора.

Відповідно до п. 6.1 Генерального договору Позичальник зобов`язаний здійснити Погашення заборгованості в порядку, визначеному Генеральним договором та Договорами, не пізніше відповідного Останнього дня строку дії ліміту Кредитної операції.

В зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору в частині проведення платежів, Кредитор в силу положень Генерального договору набув безумовного права вимагати дострокового повного погашення заборгованості за кредитним договором № 010/Д1-0-0-0/66/706 від 06.12.2017.

Так, 29.12.2018 АТ "Райффайзен Банк Аваль" на адресу ТОВ "Остер" та фінансових поручителів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ "Еко Ніка") була направлена вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань та дострокове повернення кредитної заборгованості за №140/8/1628.

Вказана вимога залишена адресатами без задоволення, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду з даним позовом про солідарне стягнення основної заборгованості за Кредитним договором № 010/Д1-0-0-0/66/706 від 06.12.2017, що становить 1400000,00 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи суд приходить до наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Виходячи із встановлених обставин спору суд дійшов висновку, що між сторонами укладено кредитний договір правовідносини по якому врегульовано в главі 71 ЦК України "Позика. Кредит. Банківський вклад".

Зокрема в ст.1054 ЦК України вказано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, враховуючи, що заборгованість позичальника - ТОВ "Остер" по тілу кредиту підтверджується як матеріалами справи, так і самим відповідачем-1, а також з огляду на відсутність доказів належного виконання умов кредитного договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на пред`явлення позову про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів, судом при прийнятті рішення враховано наступні норми матеріального права.

Згідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі порукою.

Статтею 553 ЦК України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З огляду на викладене слідує, що оскільки зобов`язання позичальника - ТОВ "Остер" перед позивачем не виконані, отже поручителі (ТОВ "Еко Ніка", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) як солідарні боржники відповідають перед кредитором за порушення зобов`язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та процентів.

Таким чином, вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів в розмірі 1400000,00 грн є обґрунтованою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачі під час розгляду справи не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у них обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

При цьому, суд зазначає, що заперечення відповідача1 щодо безпідставності заявленого позову оскільки позивач використав своє право на позасудове стягнення з відповідача1 грошових зобов`язань, у зв`язку із наявністю виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання в т.ч. Кредитного договору№010/Д1-0-0-0/66/706 від 06.12.2017, є не обґрунтовані, а твердження, що прийняття рішення по даній справі може призвести до завдання майновим інтересам відповідача1 шкоди в розмірі більшому, ніж це визначено договірними зобов`язаннями, оскільки позивач може отримати повне виконання грошових зобов`язань за рахунок предмету іпотеки на підставі виконавчих написів нотаріусів та може стягнути з відповідача кошти, обсяг яких є предметом розгляду по даній справі є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом встановлено, а сторонами підтверджено, що на час прийняття даного рішення предмет іпотеки не реалізовано і, відповідно, погашення вимог кредитора за рахунок іпотеки не відбулося, крім того відповідач1 звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовними заявами про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, рішеннями по справам № 902/375/19 та № 902/376/19 відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Остер» про визнання виконавчих написів такими що не підлягають виконанню, данні рішення оскаржуються в апеляційному порядку та не набрали законної сили.

З огляду на викладене, зобов`язання відповідача1 за кредитним договором не припинилися, право вимоги Банку про повернення кредиту залишилося дійсним і підлягає судовому захисту.

За змістом статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання як такого, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Вказаної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.09.2018 у справі №921/107/15-г/16.

Окрім того, суд зазначає, що із змісту ст.30 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що відкриття виконавчих проваджень за виконавчим листом та виконавчим написом нотаріуса щодо одного боржника відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для об`єднання виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження у межах загальної суми стягнення і не призводить до подвійного стягнення боргу.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України: витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер" (вул. В.Антоновича, буд.7, м. Вінниця, 21001, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" (вул.50-річчя Жовтня, буд.18А, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька обл., 23340, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , 1973 року народження), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , 1951 року народження) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011, ) заборгованість за Кредитним договором №010/Д1-0-0-0/66/706 від 06.12.2017, що укладений в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013, у розмірі 1400000,00 грн. та 21000,00 грн. витрат на сплату судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. Копію повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28 серпня 2019 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011)

3 - відповідачу 1 (вул. Володимира Антоновича, буд. 7, м. Вінниця, 21001)

4 - відповідачу 2 ( АДРЕСА_3 )

5 - відповідачу 3 ( АДРЕСА_1 )

6 - відповідачу 4 ( АДРЕСА_2 )