ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.08.2019 р. Справа№ 914/1757/19

Господарський суд Львівської області у складі

Судді Фартушка Т.Б., розглянувши матеріали заяви: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ, від 25.07.2019р. №114/5-159923 (вх. №2316/19 від 28.08.2019р.)

про: забезпечення позову

у справі №914/1757/19 за позовом: Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ;

до відповідача-1: ТОВ «Львівська вода», Львівська область, м.Львів;

до відповідача-2: ОСОБА_1 , Львівська область, м.Львів;

до відповідача-3: ОСОБА_2 , Житомирська область, Житомирський район, смт.Гуйва;

про: стягнення заборгованості

ціна позову: 77189,30грн.

Представники Учасників справи не викликались.

ВСТАНОВИВ:

28.08.2019р. на розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява від 25.07.2019р. вих. №114/5-159924 (вх.№1828) за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Львівська вода», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; ціна позову 77189,30грн.

Підставами позовних вимог Позивач зазначає неналежне виконання Відповідачем-1 взятих на себе за Договором про надання овердрафту від 23.07.2019р. №015/0046/425206 договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, а також невиконання Відповідачем-2 та Відповідачем-3 взятих на себе договірних зобов`язань за Договором поруки від 23.07.2019р. №015/0046/425206/1 та Відповідачем-3 взятих на себе договірних зобов`язань за Договором поруки від 23.07.2019р. №015/0046/425206/2.

До поданих до господарського суду позовних матеріалів Позивачем долучено заяву від 25.07.2019р. №114/5-159923 (вх. №2316/19 від 28.08.2019р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно в межах суми позовних вимог, яке належить ОСОБА_1 ,а саме:

- ? частки будівлі складу літ. «Б-1», загальною площею 191,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ? квартири, загальною площею 74,1 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

та ОСОБА_2 , а саме:

- земельну ділянку, площею 0,33 га, кадастровий № : 02:001:0006 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.08.2019р. дану заяву передано для розгляду судді Фартушку Т.Б.

Подану заяву Заявник обґрунтовує тим, що предметом позову у даній справі є вимога про захист прав і законних інтересів АТ «Райффайзен Банк Аваль», порушених внаслідок невиконання ТОВ «Львівська вода» грошових зобов`язань за Договором про надання овердрафту від 23.07.2019р. №015/0046/425206 щодо повернення коштів. Станом на 11.06.2019р. загальна заборгованість ТОВ «Львівська вода» перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за Договором про надання овердрафту від 23.07.2019р. №015/0046/425206 становить 77189,30грн.

З врахуванням значного розміру позовних вимог та відсутності належного виконання зобов`язань за Договором про надання овердрафту від 23.07.2019р. №015/0046/425206, в тому числі, після пред`явлення вимоги Заявник зазначає про адекватність обраного ним заходу забезпечення позову з метою запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів АТ «Райффайзен Банк Аваль» при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи з метою подальшого приховання та неможливості його реалізації, в тому числі через органи ДВС у випадку ухвалення рішення на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» та звернення до відповідних органів із виконавчим документом.

Щодо мети вжиття заходів забезпечення позову Заявник вказує, що такою є охорона матеріально-правових інтересів АТ «Райффайзен Банк Аваль», які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення у разі прийняття такого. Забезпечення позову спрямовано проти несумлінних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які можуть сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, на думку Заявника, усувається утруднення і неможливість виконання рішення.

Щодо зустрічного забезпечення Заявник вказує, що таке, з врахуванням можливих незаконних дій Відповідача з майном, яким забезпечувалось виконання кредитних зобов`язань, обраний Заявником спосіб забезпечення позову навіть потенційно не може спричинити збитків Відповідачу або Третім особам та очевидно не спричинить не відновлюваної шкоди Відповідачу або Третім особам.

З підстав наведеного Заявник підсумовує, що застосування заходів зустрічного забезпечення є недоцільним, а при таких обставинах, на час розгляду справи в суді необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Відповідача, оскільки невжиття таких може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки існує велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб або здійснення інших дій, що значно зменшить вартість майна.

До вказаної заяви Заявником (Позивачем) долучено Платіжне доручення від 26.07.2019р. №6826 про сплату 960,50грн. судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову.

Як встановлено судом та вбачається із поданих до господарського суду матеріалів, Заявником в заяві про забезпечення позову зазначається ціна позову 486930,91грн. в той час, як у поданій до господарського суду позовній заяві заявлено вимогу майнового характеру про стягнення 77189,30грн.

Окрім того, Заявник вказує, що позов подано до Господарського суду Волинської області в той час, як заяву від 25.07.2019р. вих. №114/5-159923 про забезпечення позову та позовну заяву від 25.07.2019р. вих. №114/5-159924 подано до Господарського суду Львівської області.

З підстав наведеного суд критично оцінює і відхиляє доводи Заявника щодо ціни позову 486930,91грн та подання позову до Господарського суду Волинської області.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Приписами пункту 2 частини першої статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ЕТ8 №5 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до правового висновку Великої палати ВС, який наданий у постанові від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13, достатньо обґрунтованим припущенням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена, зокрема у п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Підставами забезпечення позову є наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на можливість в майбутньому чи припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України «Про Вищу раду юстиції», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження» від 16.06.2011р. №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову свідчить, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття зазначених Позивачем заходів забезпечення позову при розгляді спору про стягнення 77189,30грн. заборгованості суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права Позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій. Виконання рішення розуміє під собою сукупність дій, які спрямовані на досягнення результатів, що були поставлені Позивачем, а в подальшому, - судом при прийнятті рішення, задля відновлення того чи іншого охоронюваного законом права та/чи інтересу Позивача.

Поряд з цим слід відзначити, що вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи. Тобто, це заходи з припинення дій, які можуть утруднити виконання у майбутньому рішення суду чи зробити його виконання неможливим, а тому заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання судового рішення.

Також суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку, що в Заяві Заявником не наведено достатнього обґрунтування того, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, а також наявності зв`язку між заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно Відповідача 2 та Відповідача 3 і предметом позовної вимоги, - стягнення 77189,30грн., зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заявником, з врахуванням предмету позову - стягнення 77189,30грн. не обґрунтовано, що невжиття заходу забезпечення, який просить вжити Заявник, а саме - накладення арешту на майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача.

Заявником не обґрунтовано як саме може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення 77189,30грн. у випадку задоволення позову накладення арешту на майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Окрім того, Заявником до заяви про забезпечення позову не подано жодних належних, достатніх та допустимих доказів існування фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів до забезпечення позову.

Так, Заявник зазначає про ймовірність вчинення Відповідачами дій, спрямованих на відчуження цього майна на користь третіх осіб або здійснення інших дій, що значно зменшить вартість майна, проте ним не долучено до заяви жодних належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження вчинення Відповідачами реальних дій, спрямованих на таке відчуження.

Також Позивачем не наведено переконливих аргументів щодо адекватності обраного виду забезпечення позову до позовних вимог, з якими він звернувся.

При цьому суд також бере до уваги, що ставлячи вимогу про накладення арешту на нерухоме майно Відповідача 2 (два об`єкти нерухомості) та Відповідача 3 (один об`єкт нерухомості) Позивач, при заявленій ціні позову 77189,30грн., не зазначає про вартість таких.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ, від 25.07.2019р. №114/5-159923 (вх. №2316/19 від 28.08.2019р.) про забезпечення позову, відтак, вказану заяву слід відхилити, а в забезпеченні позову відмовити.

Згідно із ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відхиляючи заяву Позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також відзначає, що заява про забезпечення позову, яку раніше було відхилено повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ, від 25.07.2019р. №114/5-159923 (вх. №2316/19 від 28.08.2019р.) про забезпечення позову відхилити.

2. В забезпеченні позову відмовити.

3. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Фартушок Т. Б.