ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.08.2019 м.Дніпро Справа № 904/531/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Чус О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги акціонера Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 (суддя Ліпинський О.В.) у справі

за позовом RENITAVO INVESTMENT LTD (РЕНІТАВО ІНВЕСТМЕНТ ЛТД), Лімасол, Кіпр

до Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості із виплати дивідендів в розмірі 9 380 071 грн. 50 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 зупинено провадження у даній справі до перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 в порядку апеляційного провадження.

Акціонером Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій заявник просить ухвалу господарського суду скасувати.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу заявникові з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 2 ст.6 та ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, слід зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" ст.7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що основними засадами господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом.

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Відповідно до частин 1,2 ст.43 Господарського процесуального України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, в порушення вимог ст.258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі та доказів надіслання копії апеляційної скарги сторонам у справі, а також в її прохальній частині відсутнє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не зазначено причини пропуску строку, що у сукупності унеможливлює відкриття апеляційного провадження.

Колегія суддів зауважує, що акціонерами Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" вже неодноразово оскаржувалися процесуальні судові рішення у справі в апеляційному та касаційному порядках, скарги з перегляду яких були повернуті апеляційним судом скаржникові на підставі ч.3 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, що додатково свідчить про зловживання скаржником процесуальними правами шляхом безпідставного затягування розгляду справи.

Таким чином, дії акціонера Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 щодо оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019, розцінюються судом апеляційної інстанції, як такі, що скеровані на безпідставне затягування розгляду справи, а отже й такими, що підпадають під визначення ст. 43 ГПК України "зловживання процесуальними правами".

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" від 20.05.2010 зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч.3 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, адекватним процесуальним наслідком даного зловживання процесуальними правами з боку акціонера Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 апеляційний суд вважає повернення апеляційної скарги заявнику в порядку ч.3 ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Частина 4 статті 43 Господарського процесуального кодексу України безпосередньо покладає на суд обов`язок вживати заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами, під які у розумінні п. 1 ч. 2 цієї статті, на думку апеляційного господарського суду, у повній мірі підпадають дії акціонера Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 з подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 у даній справі.

Частиною 1 ст. 131 Господарського процесуального України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції звертає увагу акціонера Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 на те, що при зловживанні в подальшому процесуальними правами у справі, до нього можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, передбачені ст. 132 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 13, 43, 131, 234, 235, 281 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати подання акціонером Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 у справі № 904/531/19, зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу акціонера Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 у справі № 904/531/19 повернути скаржнику.

Попередити акціонера Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_1 , що при зловживанні в подальшому процесуальними правами апеляційним судом може бути застосовано до нього заходи процесуального примусу, передбачені ст.132 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.О. Вечірко

Суддя О.В. Чус