ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"19" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2378/19
Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В., розглянувши заяву (вх.№2432/19 від 15.08.2019р.) Акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" до боржника - фізичної особи-підприємця Харченко Артема Володимировича про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк" (далі по тексту - АТ КБ „Приватбанк") звернулось до господарського суду із заявою до фізичної особи-підприємця Харченко Артема Володимировича про видачу судового наказу про стягнення із боржника заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.04.2019р. у загальному розмірі 39 946,71грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 39 941,02грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, у розмірі 3,25грн.; пені у розмірі 2,44грн.

Подану до господарського суду заяву про видачу судового наказу АТ КБ „Приватбанк" обґрунтовує неналежним виконанням боржником прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором №б/н від 26.04.2019р. в частині своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, за фізичною особою-підприємцем Харченко Артемом Володимировичем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 941,02грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 3,25грн., пеня у розмірі 2,44грн.

АТ КБ „Приватбанк" на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду, зокрема, анкету-заяву фізичної особи-підприємця Харченко Артема Володимировича про приєднання до Умов та правил надання послуг „КУБ"; витяг з Умов та правил надання банківських послуг; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 26.04.2019р.; письмові обґрунтування та пояснення до розрахунку заборгованості; копії виписок по рахунках та меморіальні ордери про видачу кредиту.

В обґрунтування поданої заяви АТ КБ „Приватбанк" було наголошено, що між банком та фізичною особою-підприємцем Харченко Артемом Володимировичем 26.04.2019р. було укладено кредитний договір шляхом підписання боржником через електронну систему заявника із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг „КУБ", що, за твердженням заявника, відповідно до ст. 643, 1054 Цивільного кодексу України, свідчить про укладення між останніми кредитного договору.

АТ Комерційний банк „Приватбанк" до заяви про видачу судового наказу було додано: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника; копія анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ"; розрахунок заборгованості, обґрунтування та пояснення до нього; копії виписок по рахунках та меморіального ордеру на видачу кредиту.

За змістом ст.ст. 524, 533-535, ст. 625 Цивільного кодексу України грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені передбачена Законом або договором.

Відтак, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Отже, вимоги в частині стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно з ч. 3 статті 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Приймаючи до уваги вищевикладене та необхідність розгляду вимог про стягнення пені окремо у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів, тощо, суд вважає, що заява АБ КБ „Приватбанк" про видачу судового наказу до боржника фізичної особи-підприємця Харченко Артема Володимировича про стягнення пені у розмірі 2,44грн. - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.148, 150-153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційному банку „Приватбанк" у видачі судового наказу у частині стягнення з боржника фізичної особи-підприємця Харченко Артема Володимировича пені у розмірі 2,44грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України. Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання відповідно до ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя О.В. Цісельський