ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року           Справа № 925/485/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання – Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача – представник не з’явився,

від відповідача – представник не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної

компанії “Нафтогаз України”, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю “Сміла Енергоінвест”,

м. Сміла, Черкаської області

про стягнення 409 514 грн. 87 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулася з позовом дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” до товариства з обмеженою відповідальністю “Сміла Енергоінвест” про стягнення з відповідача 409 514 грн. 87 коп., а саме: 285 642 грн. 22 коп. основного боргу за період з квітня 2016 року по березень 2019 року, 16 117 грн. 79 коп. пені, 6 484 грн. 80 коп. штрафу, а також 81 697 грн. 74 коп. інфляційних втрат та 19 572 грн. 32 коп. 3% річних, у зв’язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов’язання.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04 червня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 червня 2019 року відкладено підготовче засідання на 08 липня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 09 год. 30 хв. 20 серпня 2019 року.

Представники сторін в судове засідання не з’явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач у визначені судом строки відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду відзив на позов, а також необхідні докази, що обґрунтовують заперечення по суті позовних вимог, про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені належним чином, та оскільки явка учасників судового провадження в судове засідання обов’язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 28 травня 2012 року між дочірньою компанією “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю “Сміла Енергоінвест” (боржник) було укладено договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-246.

Відповідно до умов п.1.1. кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у боржника перед кредитором за договором поставки природного газу від 06 жовтня 2010 року за № 06/10-851-ТЕ-36 (далі – договір поставки природного газу).

Відповідно до п. 2.1 договору реструктуризації загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1. цього договору складає 926 406 грн. 90 коп. станом на 31 березня 2012 року, що підтверджується актом звіряння розрахунків.

За умовами п. 2.2 договору реструктуризації боржник зобов'язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану в п. 2.1 цього договору, шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (далі - Графік). Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній цим Графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню. Графіком передбачено, що сплата боргу в розмірі 7 720 грн. 06 коп. здійснюється в останній день відповідного місяця, починаючи з травня 2012 року і закінчуючи квітнем 2022 року.

За умовами п. 2.3 договору реструктуризації зобов'язання боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п. 2.2 договору на відповідний місяць.

Відповідно до п. 2.5. договору реструктуризації, у випадку, якщо у боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, кредитор зараховує кошти, що надійшли від боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Позивач вказував, що станом на 01 квітня 2019 року сума простроченого основного боргу відповідача перед позивачем за період з квітня 2016 року по березень 2019 року становить 285 642 грн. 22 коп.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас слід вказати, що за період з квітня 2016 року по березень 2019 року розмір боргу складає 277 922 грн. 16 коп. (7 720 грн. 06 коп. х 36 місяців).

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 277 922 грн. 16 коп. боргу в судовому порядку, а в решті вимог про стягнення боргу в розмірі 7 720 грн. 06 коп. слід відмовити у зв’язку з безпідставним нарахуванням.

При цьому слід вказати, що позивач не був позбавлений можливості заявити вимоги про стягнення з відповідача боргу за березень 2016 року, оскільки рішенням господарського суду Черкаської області зі справи №925/267/16 з відповідача було стягнуто заборгованість в розмірі 146 681 грн.14 коп. (основний борг) за період з серпня 2014 року по лютий 2016 року.

Зокрема, судом встановлено, що у березні 2016 року позивач звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до відповідача про стягнення:

основного боргу в розмірі 146 681 грн. 14 коп. за період з серпня 2014 року по лютий 2016 року;

пені у розмірі 24 172 грн. 85 коп. за період з 15 березня 2015 року по 15 березня 2016 року;

штрафу за прострочення платежів з лютого 2015 року по січень 2016 року у розмірі 6 484 грн. 80 коп.;

інфляційних втрат у розмірі 29 853 грн. 47 коп., у тому числі: за прострочення виконання зобов'язання на суму 7 720,06 грн., що стягнена згідно рішення суду у справі № 925/1507/14 - 3 829 грн.. 15 коп.; за прострочення періодичних платежів за період з вересня 2014 року по січень 2016 року в сумі 26 024 грн. 32 коп.

3% річних в сумі 3 828 грн. 22 коп., у тому числі за прострочення виконання зобов'язання на суму 7 720,06 грн., що стягнена згідно рішення суду у справі №925/1507/14 - 364 грн. 09 коп.; за прострочення періодичних платежів за період з 01 вересня 2014 року по 15 березня 2016 року - 3 464 грн. 13 коп.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29 квітня 2016 року зі справи №925/267/16 позов задоволено повністю, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю “Сміла Енергоінвест” на користь дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” 146 681 грн. 14 коп. основного боргу; 24 172 грн. 85 коп. пені; 6 484 грн. 80 коп. штрафу; 29 853 грн. 47 коп. інфляційних втрат; 3 828 грн. 22 коп. 3% річних.

Рішення суду зі справи №925/267/16 набрало законної сили в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи статті 625 ЦК України не забороняють звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов’язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов’язання.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” просить суд також стягнути з відповідача 6 182 грн. 99 коп. 3% річних нарахованих за період з 25 квітня 2016 року по 24 квітня 2019 року та 30 341 грн. 19 коп. інфляційних втрат - за період з квітня 2016 року по березень 2019 року, у зв’язку з порушенням відповідачем грошового зобов’язання щодо своєчасної сплати боргу стягнутого рішенням господарського суду Черкаської області від 29 квітня 2016 року зі справи №925/267/16.

Також позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення 13 389 грн. 33 коп. 3% річних нарахованих за період з 25 квітня 2016 року по 24 квітня 2019 року, а також 51 356 грн. 55 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період: квітень 2016 року по березень 2019 року, у зв’язку з порушенням відповідачем договору про реструктуризацію заборгованості щодо несплати періодичних платежів за період: квітень2016 року - березень 2019 року.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснений позивачем вірно, відповідачем не спростований, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними.

При цьому судом також було враховано, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов’язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов’язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов’язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Позивачем заявлено до стягнення пені в розмірі 16 117 грн. 79 коп. в зв’язку з порушенням відповідачем грошового зобов’язання по договору про реструктуризацію заборгованості за листопад 2017 року – березень 2019 року починаючи з 25 квітня 2018 року, а також 6 484 грн. 80 коп. штрафу за несплачений борг за березень 2018 року - лютий 2019 року.

Відповідно до п. 3.4 договору за прострочення виконання зобов'язань, вказаних у п. 2.2 договору реструктуризації, боржник зобов'язується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Оскільки відповідачем не було сплачено періодичні платежі у визначені договором строки, а прострочення сплати боргу становить більше 30 днів заявлена до стягнення сума штрафу також підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було спростовано доводи позивача стосовно порушення відповідачем строків виконання грошового зобов’язання.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Сміла Енергоінвест”, вул. Свердлова, 94, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код 36779078 на користь дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, вул. Шолуденка,1, м. Київ, ідентифікаційний код 31301827 – 277 922 грн. 16 коп. основного боргу, 16 117 грн. 79 коп. пені, 6 484 грн. 80 коп. штрафу, 81 697 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 19 572 грн. 32 коп. 3% річних та 6 026 грн. 62 коп. судового збору.

3.          В решті вимог – в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 21 серпня 2019 року.

Суддя                     А.В.Васянович