ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2019 р. Справа№ 910/7913/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №17 від 14.05.2019 (№09.1-04.1/4316/19 від 04.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору

у справі №910/7913/18 (суддя Літвінова М. Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис»

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

про розірвання іпотечних договорів

за участю представників сторін:

від апелянта: не з`явились

від позивача: Дорошенко С.О., довіреність №15-07/19 від 15.07.2019

від відповідача: Кузьменко Ю.С., довіреність №18-0014/16214 від 22.03.2018

від третьої особи: Бауліна В.О., довіреність №37 від 22.02.2019

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України про розірвання 56 іпотечних договорів, а саме: іпотечного договору №21 від 04.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №25 від 05.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №30 від 06.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №58 від 20.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №56 від 19.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №62 від 24.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №66 від 27.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №75 від 03.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №122 від 28.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №105 від 17.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №128 від 22.05.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №37 від 10.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №42 від 11.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №45 від 12.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №144 від 31.08.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №35 від 18.08.2010, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №36 від 20.08.2010, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №3 від 05.01.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №20 від 09.08.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №24 від 13.10.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №21 від 07.09.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №25 від 20.12.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №11 від 23.02.2012, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; іпотечного договору №67 від 27.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №123 від 28.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №35 від 10.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №40 від 11.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №53 від 16.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №22 від 04.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №27 від 05.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №31 від 06.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №135 від 09.06.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №68 від 27.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №23 від 04.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №32 від 06.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №38 від 10.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №43 від 11.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №63 від 24.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №136 від 09.06.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №77 від 03.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №17 від 05.09.2012, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №20 від 31.10.2012, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №76 від 03.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №72 від 02.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №131 від 27.05.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №134 від 09.06.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №48 від 13.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №52 від 16.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №20 від 04.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №26 від 05.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №33 від 06.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №36 від 10.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №41 від 11.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №157 від 14.12.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; іпотечного договору №34 від 26.07.2010, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України. у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при їх укладанні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

22.04.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національного банку України, третя особа без самостійних вимог - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», в якій заявлено вимогу про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» іпотекодержателем за іпотечними договорами №21 від 04.03.2009, №25 від 05.03.2009, №30 від 06.03.2009, №58 від 20.03.2009, №56 від 19.03.2009, №62 від 24.03.2009, №66 від 27.03.2009, №75 від 03.04.2009, №122 від 28.04.2009, №105 від 17.04.2009, №128 від 22.05.2009, №37 від 10.03.2009, №42 від 11.03.2009, №45 від 12.03.2009, №144 від 31.08.2009, №35 від 18.08.2010, №36 від 20.08.2010, №3 від 05.01.2011, №20 від 09.08.2011, №24 від 13.10.2011, №21 від 07.09.2011, №25 від 20.12.2011, №11 від 23.02.2012, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис» та Національним банком України; №67 від 27.03.2009, №123 від 28.04.2009, №35 від 10.03.2009, №40 від 11.03.2009, №53 від 16.03.2009, №22 від 04.03.2009, №27 від 05.03.2009, №31 від 06.03.2009, №135 від 09.06.2009, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; №68 від 27.03.2009, №23 від 04.03.2009, №32 від 06.03.2009, №38 від 10.03.2009, №43 від 11.03.2009, №63 від 24.03.2009, №136 від 09.06.2009, №77 від 03.04.2009, №17 від 05.09.2012, №20 від 31.10.2012, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України; №76 від 03.04.2009, №72 від 02.04.2009, №131 від 27.05.2009, №134 від 09.06.2009, №48 від 13.03.2009, №52 від 16.03.2009, №20 від 04.03.2009, №26 від 25.03.2009, №33 від 06.03.2009, №36 від 10.03.2009, №41 від 11.03.2009, №157 від 14.12.2009, №34 від 26.07.2010, №45 від 30.07.2014, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум-Енерго», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», та Національним банком України, в частині виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Акватера» зобов`язання у сумі 24 977 962,00 за кредитним договором від 03.03.2009 року № 19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 в прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» відмовлено, заяву та додані до неї документи повернуто заявникові. Ухвала мотивована тим, що заявлені заявником вимоги не стосуються предмету спору у даній справі.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватера», 16.05.2019 подало апеляційну скаргу №17 від 14.05.2019 (№09.1-04.1/4316/19 від 04.06.2019), в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/7913/18 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт вважає висновок суду першої інстанції про те, що його вимоги не стосуються предмету спору у справі, неправомірним. Скаржник вказує на те, що поняття «предмет спору» та «предмет позову» не є однаковими, однак, на його думку,

предмет спору за первісним позовом та предмет спору за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» тотожні і охоплюють відносини іпотеки як виду забезпечення виконання кредитного договору №19 від 03.03.2009. Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватера» вважає, що оскаржуваною ухвалою було порушено його право на справедливий суд, встановлений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/7913/18 залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з недоплатою судового збору у розмірі 100,00 грн. Встановлено апелянту процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

27.06.2019, з урахуванням встановленого судом процесуального строку, скаржник подав до суду заяву про усунення недоліків, додав докази доплати судового збору у розмірі 100,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №17 від 14.05.2019 (№09.1-04.1/4316/19 від 04.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору у справі №910/7913/18. Встановлено позивачу та відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам справи встановлено процесуальний строк для подання заяв, клопотань, пояснень. Справу призначено до розгляду на 19.08.2019.

12.08.2019 від Національного банку України надішли письмові пояснення у справі, в яких відповідач зазначає про відсутність підстав для спільного розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» з первісним позовом. Відповідач вказує на те, що предметом спору у поданій Товариством з обмеженою відповідальністю «Акватера» позовній заяві є визнання права на реалізацію повноважень іпотекодержателя, а не відносини забезпечення виконання кредитної угоди, а тому подана заява не стосується предмету первісного позову. Відповідач зазначає, що заявлений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» про визнання права не відповідає ознакам ефективного способу захисту. На думку відповідача, ухвала Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 є обґрунтованою та відповідає обставинам справи і чинному законодавству.

Позивач та третя особа не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмового відзивів на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» в судове засідання 19.08.2019 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (код відправлення 465).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У відповідності до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника апелянта, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Представник позивача у судовому засіданні 19.08.2019 надав суду свої пояснення по справі, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.08.2019 заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, наведених у письмових поясненнях, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Представник третьої особи у судовому засіданні 19.08.2019 також надав свої пояснення по справі, заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у даній справі залишити без змін.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи №910/7913/18, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування поданої позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватера» зазначає, що внаслідок виконання обов`язку за Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» у зобов`язанні за кредитним договором №19 від 03.03.2009 в межах забезпеченої іпотекою частини заборгованості в розмірі 24 977 962,00 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватера» отримало всі права первісного кредитора у кредитному договорі №19 від 03.03.2009 в частині виконаного зобов`язання, та оскільки до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» перейшли права кредитора за таким кредитним договором, то до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» також перейшли і права іпотекодержателя за спірними іпотечними договорами по справі №910/7913/18 в частині виконаного зобов`язання.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі. Вимога, спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути здійснена через подання самостійного позову.

Як вказано місцевим господарським судом, заявлені заявником вимоги про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» іпотекодержателем за іпотечними договорами не стосуються предмету спору у даній справі, оскільки предметом розгляду у справі є позовні вимоги саме про розірвання 56 іпотечних договорів.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що внаслідок виконання зобов`язань до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема права іпотекодержателя за спірними договорами в частині виконаного зобов`язання. Апелянт вважає, що предметом спору за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» також є відносини забезпечення виконання кредитного договору №19 від 03.03.2009 у формі іпотеки із наступною зміною сторін, а отже на думку апелянта, предмет спору за первісним позовом та предмет спору за позовом третьої особи, є тотожними та охоплюють відносини іпотеки, як виду забезпечення виконання кредитного договору №19 від 03.03.2009. З наведеними твердженнями скаржника колегія суддів Північного апеляційного господарського суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Частиною 5 статті 49 ГПК України встановлено, що до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом первісного позову є розірвання 56 договорів іпотеки, укладених між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватофис», між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейтальянс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», а також між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Істейт Сервіс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис», у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, у відповідності до ст.ст. 651, 652 ЦК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, предметом доказування в межах первісного позову є: наявність фактів і доказів, що свідчать про істотне порушення умов 56 іпотечних договорів; наявність фактів і доказів, які свідчать про нанесення шкоди у зв`язку з істотним порушенням умов 56 іпотечних договорів; наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні 56 іпотечних договорів, та одночасно чотирьох умов, що зазначені в ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Отже, під час розгляду первісного позову дослідженню підлягають обставини виконання 56 іпотечних договорів, сторонами якого є Національний банк України та Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватофис».

Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватера» обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що до нього перейшли права кредитора за кредитним договором №19 від 03.03.2009 в тому числі і права іпотекодержателя щодо всіх договорів забезпечення, що були укладені в рахунок забезпечення виконання кредитного договору №19 від 03.03.2009.

Відтак, з огляду на вимоги позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера», під час вирішення спору за його позовом, дослідженню підлягатимуть обставини виконання іпотечного договору №35 від 29.05.2014, укладеного між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Акватера», а також наявність підстав для виникнення у апелянта прав іпотекодержателя за спірними іпотечними договорами.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаний з первісним, позовна заява третьої особи, відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України, має містити самостійні вимоги саме щодо предмету спору у справі. При цьому, під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем. Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 у справі №905/1688/15.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимога, спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як самостійна позовна вимога третьої особи в межах даної справи, а може бути здійснена заявником через подання самостійного позову.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Акватера» в апеляційній скарзі визначає предмет спору достатньо широко в довільній формі, без будь-якого зв`язку з предметом спору та предметом доказування, які визначені в первісному позові та позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера».

При цьому апеляційний господарський суд враховує, що предметом спору у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» є визнання права на реалізацію повноважень іпотекодержателя. Разом з тим, позов про визнання права не відповідає ознакам ефективного засобу захисту, не узгоджується з принципом правової певності та суперечить завданням господарського судочинства, оскільки в даному випадку фактично предметом позову є встановлення фактів, а не спір про право. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №910/14144/17.

Враховуючи викладене, судова колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» безпосередньо не спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем - розірвання 56 іпотечних договорів. Відтак доводи апеляційної скарги щодо тотожності предмету спору за первісним позовом з предметом спору за позовом, поданим скаржником, судовою колегією відхиляються, оскільки зазначені доводи свідчать про наявність лише опосередкованого зв`язку між вимогами заявника та вимогами позивача.

Крім того, як вбачається з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, питання переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» прав кредитора за кредитним договором №19 від 03.03.2009 вже досліджувалося у справі №910/22722/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Національний банк України, про стягнення коштів. За результатами перегляду вказаної справи Верховний Суд зазначив, що із сплатою майновим поручителем спірної у даній справі суми коштів статус цієї особи як майнового поручителя не змінюється, у нього виникає лише право вимагати відповідного відшкодування, та не виникає інших прав, зокрема права кредитора.

Також апеляційним господарським судом не приймаються доводи скаржника про те, що оскаржуваною ухвалою було порушено право Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» на справедливий суд, оскільки передбачене статтею 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №910/7913/18.

При цьому колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції доцільно звернув увагу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» на те, що відмова у прийнятті заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору не перешкоджає зверненню особи з даним позовом в загальному порядку, передбаченому ГПК України.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору. Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/7913/18 відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 49, 180, 234 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Акватера» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі №910/7913/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у справі №910/7913/18 залишити без змін.

3. Справу №910/7913/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 23.08.2019