ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.08.2019 Справа № 905/1100/19

Господарський суд Донецької області у складі:

Судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича (юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; адреса для листування: 01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, буд. 38, )

до товариства з обмеженою відповідальністю «Селидівське» (85400, м. Селидове, вулиця Радянська, буд.161; код ЄДРПОУ - 33426248)

про стягнення 1 695 243,64 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Селидівське» про стягнення 1 695 243,64 гривень, з яких:

- 296 813,10 гривень сума основної заборгованості;

- 4 646,54 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 522,55 гривень 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту;

- 523 895,79 гривень нараховані відсотки за кредитом;

- 1 223,31 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

- 868 142,35 гривень 3% річних від суми прострочених відсотків.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.06.2019 відкрито провадження у справі №905/1101/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04.07.2019.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.06.2019 відкрито провадження у справі №905/1101/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04.07.2019.

За результатами підготовчого засідання 04.07.2019 судом вирішено відкласти підготовче судове засідання на 30.07.2019.

У судовому засіданні 30.07.2019 представник позивача надав суду документи, витребувані ухвалою суду від 04.07.2019, а також заяву про виправлення описки, в якій просить суд вважати вірним: 1 223,31 гривень 3% річних від суми прострочених відсотків, 868 142,35 гривень пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Судом вирішено всі питання, передбачені ст. 182 ГПК України, вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 15.08.2019.

У судове засідання 15.08.2019 представники сторін не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Ухвали господарського суду Донецької області від 19.06.2019, 04.07.2019, 30.07.2019 були направлені, зокрема, відповідачу рекомендованими листами із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 85400, м. Селидове, вулиця Радянська АДРЕСА_1 .

Проте конверти із копіями вказаних ухвал повернуті на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання даного відправлення.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Таким чином, відповідач мав право та можливість ознайомитися з ухвалами суду від від 19.06.2019, 04.07.2019, 30.07.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у встановлений судом строк, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

18.03.2008 між акціонерним комерційним інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Селидівське» (далі Позичальник) було укладено кредитний договір №0, за умовами п.1.1. договору якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) у національній валюті України в сумі 400 000,00 гривень в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 18 березня 2008 року по 18 березня 2019 року (п.1.2.1. договору).

Згідно п.1.2.2. договору позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до договору), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу ІІ цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4. Договору.

Позичальник зобов`язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок № НОМЕР_1 в АКІБ «УкрСиббанк».

Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у цьому пункті рахунок Банку.

1.3. Плата за кредит (під терміном «плата за кредит» в цьому договорі розуміються як проценти, так і комісії):

1.3.1. За користування кредитними коштами за цим Договором встановлюється процентна ставка в розмірі 15,0% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього Договору. За користування кредитними коштами після 18.06.2008 процентна ставка встановлюється у розмірі 17% річних, якщо не буде виконана обов`язкова умова по переказу грошових надходжень в АКІБ «УкрСиббанк».

1.3.2. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 30,0% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї суми основного боргу Позичальника за Договором.

Нарахування та облік таких процентів Банк здійснює відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативних актів НБУ.

1.3.4. Нараховування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ) та чинного законодавства України.

Період нарахування процентів згідно умов Цього Договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пп. 1.3.2, 1.3.3.,9.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця.

При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору, якщо інша база нарахування процентів не передбачена умовами п.1.3.2. та/або пп. 1.3.3.,9.2. Договору.

Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем.

1.3.5. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти у строк - з 01 по 05 число (включно) кожного місяця; наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти за користування кредитом.

При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту.

При цьому, якщо остатній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Згідно п.7.1. договору за порушення Позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених Договором, Банк має право вимагати від Позичальника, а Позичальник при цьому зобов`язаний сплатити Банку додатково до плати за кредит пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України.

Строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені, у разі її нарахування (п.9.5. договору).

У Додатку №1 до кредитного договору №0 від 18.03.2008 сторонами погоджено графік погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору.

Додатковою угодою №1 від 30.01.2009 до кредитного договору №№0 від 18.03.2008 сторонами внесено наступні зміни:

«Сторони домовились, що з « 01» лютого 2009 року строк сплати строкового основного боргу) та строкових процентів встановлено с 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

Стороні погодили, до в разі повернення до Банку всієї суми кредиту:

- Банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи с першого календарного дня місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а

- Позичальник не пізніше дати, повернення кредиту зобов`язується сплатити Банку суму таких нарахованих процентів.

При цьому, якщо, останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Інші умови кредитного договору залишені без змін.

Судом встановлено, що 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) та позивачем, ПАТ «Дельта Банк» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (договір купівлі-продажу), який посвідчений нотаріально за реєстрований за №2949 2950. Відповідно до умов вказаного договору Продавець погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх та сплатити Ціну купівлі (п.2.1 Договору купівлі-продажу).

Термін «права вимоги за кредитами» в цьому договорі означає всі права вимоги Продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними Кредитними договорами (включаючи, взалежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані Продавцеві або на користь Продавця в якості кредитодавця за такими Кредитними договорами, а також права вимоги Продавця по відношенню до Осіб, що надають забезпечення, за відповідними Договорами забезпечення. Сторони домовились, що ринкова вартість Прав вимоги за кредитами, які є предметом договору купівлі-продажу за цим Договором, дорівнює Ціні купівлі.

«Ціна купівлі прав вимоги за кредитами» означає суму, зазначену в частині С Додатку 1 (Перелік прав вимоги за кредитами) до цього Договору (зі змінами станом на Дату закриття відповідно до пункту 2.2(b) цього Договору) стосовно відповідних Прав вимоги за кредитами.

«Ціна купівлі» складає гривневий еквівалент 71 040 798,00 доларів США, що розраховується на підставі застосованого Міжбанківського валютного курсу (що дорівнює усім Цінам купівлі прав вимоги за кредитами)

У пунктах (b) та (с) Розділу 3 договору сторони погодили, що у Дату підписання Покупець сплачує Продавцю гривневий еквівалент 7 104 079,8 доларів США, що розраховується на підставі застосованого Міжбанківського валютного курсу («Платіж при підписанні»).

У Дату закриття Покупець сплачує Продавцю гривневий еквівалент 63 936 718,20 доларів США, що розраховується на підставі застосованого Міжбанківського валютного курсу («Платіж закриття»).

Перелік кредитних договорів, укладених ПАТ «УкрСиббанкк» з позичальниками, права вимоги за якими передані ПАТ «Дельта Банк», наведений в Додатку № 1 до цього Договору, в якому зокрема зазначений кредитний договір №№0 від 18.03.2008.

Права вимоги переходять від продавця до покупця та обов`язки вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги (п. 1.8 Додаткової угоди №1 від 19.12.2011 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011).

Відповідно до умов Договору сторонами був складений та підписаний акт приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 19.12.2011.

Ціну договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 ПАТ «Дельта Банк» сплачено платіжними дорученнями №44589048 від 08.12.2011 та №45733442 від 19.12.2011 у сумі 56 929 694,29 гривень і 512 708 543,25 гривень відповідно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, право вимоги за кредитним договором №№0 від 18.03.2008 перейшло до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

На виконання умов кредитного договору №№0 від 18.03.2008 ПАТ «УкрСиббанк» надано відповідачу кредит в сумі 400 000,00 гривень.

Станом на момент переходу права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» розмір заборгованості за кредитом становив 266 636,00 гривень, за відсотками 310 720,78 гривень.

Між тим, у строк, встановлений договором, відповідачем не повернуто ПАТ «Дельта Банк» кредитні кошти, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитом станом на 31.05.2019 склала 296 813,10 гривень.

За користування кредитом відповідачу нараховані відсотки за період з 19.12.2011 по 30.05.2019, загальний розмір яких становить 523 895,79 гривень.

За порушення відповідачем зобов`язань з повернення кредиту ПАТ «Дельта Банк» нараховано пеню за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 в розмірі 4 646,54 гривень, а також 3% річних за той самий період у розмірі 522,55 гривень.

За порушення відповідачем зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом ПАТ «Дельта Банк» нараховано пеню за період 26.06.2018 по 30.05.2019 в розмірі 868 142,35 гривень, а також 3% річних за той самий період у розмірі 1 223,31 гривень.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», далі АТ Дельта Банк», , МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням №71 від 08.04.2015 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію запровадили строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», надалі за текстом - Закон, встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 п. 8, ч. 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною 1 ст. 35 Закону встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Відповідно до п. 17 ст. 2 вказаного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Як визначено абзацом 1 ч. 1, ч. 2 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду, зокрема, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 37 Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Згідно ч.ч. 1,6 ст. 38 Закону уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити збереження активів та документації банку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів стало підставою для звернення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Вимогами ч.1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вище встановлено господарським судом, на підставі кредитного договору №0 від 18.03.2008 відповідачу кредит в сумі 400 000,00 гривень з кінцевим терміном повернення 18.03.2019.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обставини справи свідчать, що відповідач не виконав своїх зобов`язань та не повернув ПАТ «Дельта Банк» кредитні кошти у строк, вказаний у договорі.

Також, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого борг по відсоткам, що нараховані відповідачу з 19.12.2011 по 30.05.2019 становить 523 895,79 гривень.

Відповідачем до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Селидівське» заборгованості за кредитом у розмірі 296 813,10 гривень, заборгованості за процентами у розмірі 523 895,79 гривень є доведеними і підлягають задоволенню.

Крім того, банком нарахована пеня:

- за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 в розмірі 4 646,54 гривень;

- за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 в розмірі 868 142,35 гривень.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов`язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

Так, пунктом 7.1. кредитного договору визначено, що за порушення Позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених Договором, Банк має право вимагати від Позичальника, а Позичальник при цьому зобов`язаний сплатити Банку додатково до плати за кредит пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України.

Однак, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено місто Селидове де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 05.11.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано не чинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014 № 1053-р». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015 у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р була зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб`єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено місто Селидове, де проводить свою господарську діяльність відповідач. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України «Про боротьбу з тероризмом», прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», а також усвідомлюючи загальновідомий факт місцезнаходження відповідача в зоні активних бойових дій, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та відмовляє в задоволенні вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 в розмірі 4 646,54 гривень, за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 в розмірі 868 142,35 гривень.

Позивачем заявлено також до 3% річних:

- за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 в розмірі 522,55 гривень;

- за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 в розмірі 1 223,31 гривень.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями (штрафом, пенею), а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши здійснений розрахунок 3% річних, господарський суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним.

За здійсненим господарським судом перерахунком, розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача становить:

- за несвоєчасне повернення кредиту за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 502,42 гривень;

- за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за період з 26.06.2018 по 30.05.2019 1 177,02 гривень.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у визначеній судом частині.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича до товариства з обмеженою відповідальністю «Селидівське» про стягнення 1 695 243,64 гривень, з яких: 296 813,10 гривень заборгованості за кредитом, 4 646,54 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 522,55 гривень 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 523 895,79 гривень нараховані відсотки за кредитом, 868 142,35 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 1 223,31 гривень 3% річних від суми прострочених відсотків задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Селидівське» (85400, місто Селидове, вулиця Радянська, будинок №161; код ЄДРПОУ - 33426248) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, місто Київ, вулиця Щорса, буд. 36-Б; ) 296 813,10 гривень заборгованості за кредитом, 502,42 гривень 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 523 895,79 гривень нарахованих відсотків за кредитом, 1 177,02 гривень 3% річних від суми прострочених відсотків, а також 12 335,82 гривень судового збору.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4 646,54 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту, 20,13 гривень 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 868 142,35 гривень пені за несвоєчасне повернення відсотків, 46,29 гривень 3% річних від суми прострочених відсотків відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 15.08.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.08.2019.

Позивач: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича (юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; адреса для листування: 01014, м. Київ, б-р Дружби Народів, буд. 38, )

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Селидівське» (85400, місто Селидове, вулиця Радянська, будинок №161; код ЄДРПОУ - 33426248)

Суддя С.М. Фурсова