ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 р.                      Справа №914/3932/13

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.І. Матущака,

Г.Г. Якімець,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача – адвоката Спасибка А.В. (ордер на надання правової допомоги №390312 від 18.01.2019)

відповідача – адвоката Саєнко М.І. (ордер на надання правової допомоги №758858 від 21.03.2019),

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне підприємство “Світ” б/н від 25.04.2019

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.04.2019, повний текст ухвали складено 16.04.2019, про відмову у задоволенні заяви ТОВ “Комерційне підприємство “Світ” про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2017

у справі № 914/3932/13 (колегія суддів у складі: головуючого судді Чорній Л.З., суддів Манюка П.Т. та Морозюка А. Я.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційне підприємство “Світ”, м. Біла Церква Київської області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства “Кредобанк”, м. Львів

про: стягнення 7 410 623,37грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ТОВ «Комерційне підприємство «Світ» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ПАТ «Кредобанк» про стягнення 7 400 000, 00грн боргу.

Позов обгрунтований тим, що позивач відкрив у ПАТ „Кредобанк" розрахунковий рахунок №381. Позивачу стало відомо, що 08.04.2013 без будь-якого розпорядження та/або відома власника та директора позивача працівниками банку в порушення норм чинного законодавства було видано з рахунка позивача значну суму коштів - 7 400 000, 00грн невстановленим особам, у зв’язку з чим слідчим відділом Дніпровського РВ ГУ МВС України проводиться розслідування №0007058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого.3 ст. 190 КК України.

В подальшому позивач подав заяву від 29.07.2015 про збільшення позовних вимог, в якій, посилаючись на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2014 у справі № 755/12531/14-к, просив стягнути з відповідача 7 410 623,37грн збитків (том 1,а.с. 128-129).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 у справі № 914/3932/13 відмовлено у задоволенні позову (том 3, а.с. 95-10).

Рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 у справі № 914/3932/13 залишено без постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 та постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.09.2018 ( том 4,а.с. 29-37; 116-132).

У січні 2019 року ТОВ «КП «Світ» звернулося до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення від 14.12.2017 у справі № 914/3932/13 за нововиявленими обставинами, в якій просило переглянути вказане рішення за нововиявленими обставинами, за результатами перегляду рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову (том 8, а.с. 8-22).

Як на нововиявлені обставини позивач посилається на обставини, встановлені ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі №755/15764/18 у кримінальному провадженні №0012713, якою Ракітянську О.І. визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України ,та звільнено від кримінальної відповідальності у зв’язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Позивач вказує, що в цій ухвалі суд встановив наступні обставини:

-факт зарахування 08.04.2013 грошових коштів в розмірі 7 410 623,37грн на рахунок позивача, відкритий у відповідача;

-факт вчинення 08.04.2013 колишнім начальником відділення №8 Київського відділення ЦФ ПАТ «Кредобанк», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т. Миру 6, Ракітянською О.І. кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 367 КК України, який виразився у тому, що знаходячись на своєму робочому місці, Ракітянська О.І. не перевірила паспорт громадянина України, не встановила особу отримувача грошових коштів, не перевірила чинності поданої довіреності, не перевірила зразки підпису на чеку, при цьому, підписала в графі «контролер» грошовий чек ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 на видачу грошових коштів з рахунку ТОВ «КП «Світ»;

-факт видачі 08.04.2013 готівкових коштів 7 410 623,37грн по грошовому чеку ЛЄ 4556476, виписаному на ім’я Хейлік Л.В., яка рахувалася директором ТОВ «КП «Світ» та не була присутня у приміщенні банку під час здійснення даної трансакції та не ставила свого підпису на даному чеку;

-факт заподіяння шкоди ТОВ «КП «Світ» на суму 7 410 623,37грн в результаті неналежного виконання своїх службових обов’язків начальником відділення банку №8.

Посилаючись на ч. 6 ст. 75 ГПК України, позивач вважає, що встановлені вказаною ухвалою обставини не потребують повторного доведення, оскільки така ухвала винесена судом за ч. 2 ст. 367 КК України, тобто, за наявності кваліфікуючих ознак злочину, що передбачає тяжкі наслідки.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.04.2019 у справі № 914/3932/13 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ “Комерційне підприємство “Світ” про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2017, вказане рішення залишено без змін.

При поставленні ухвали від 11.04.2019 суд виходив з того, що в рішенні від 14.12.2017 висновок суду про відмову у задоволенні позову мотивований тим, що тягар доведення факту заподіяння збитків та їх розміру несе позивач. Однак, позивач не довів ні факту заподіяння збитків, ні їх розміру, оскільки на вимогу суду не надав оригіналів договорів про надання ТОВ «КП «Світ» безвідсоткової фінансової допомоги, оригіналів заяв про переказ коштів, доказів того, що заборгованість працівників чи будь -яких інших осіб перед ТОВ «КП « Світ» продовжує обліковуватися за даними бухгалтерського обліку.

Разом з тим суд вказав, що зі змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 вбачається, що обставини, на які посилається позивач як на нововиявлені, містяться в описовій частині ухвали в якості викладу позиції сторони обвинувачення, а не встановлених судом висновків (обставин). В резолютивній частині ухвали (постановленій у підготовчому судовому засіданні за згодою обвинуваченої Ракітнянської О.І. без дослідження доказів) лише зазначено про задоволення клопотання прокурора про звільнення Ракітнянської О.І. від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв’язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Суд відхилив доводи позивача, що така кваліфікація діяння свідчить про заподіяння позивачу збитків у зазначеному розмірі, та вказав, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 в частині згадки 7 410 623,37грн в описовій частині не є преюдиційною і не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення від 14.12.2017 за нововиявленими обставинами, оскільки ухвала від 04.12.2018 не є доказом доведення факту та розміру заявленої позивачем шкоди, будучи оціненою на рівні з іншими доказами, вона не спростовує висновків суду, покладених в основу рішення, про недоведеність факту та розміру заподіяної шкоди.

ТОВ «КП «Світ» оскаржило ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального і процесуального права, у зв’язку з чим просить її скасувати та задоволити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2017.

Скаржник вказує на неналежну оцінку судом першої інстанції ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі №755/15764/18 та зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України відбувається за умов встановлення здійснення особою діяння, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, з обов’язковим встановленням його складу та визначенням статті Кримінального кодексу України, якою передбачено відповідальність за вчинений злочин. Стверджує, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі №755/15764/18 доведено факт заподіяння шкоди позивачу на суму 7 410 623,37грн працівником банку Ракітянською О.І., оскільки така ухвала винесена судом за ч.2 ст.367 КК України, тобто за наявності кваліфікуючих ознак злочину, що передбачає тяжкі наслідки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи скаржника та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.                    Вказує, зокрема, що обставини щодо порядку здійснення 08.04.2013 операцій за рахунком ТОВ «КП «Світ» та відсутність факту заподіяння збитків внаслідок їх документального проведення досліджувались господарськими судами всіх інстанцій при розгляді даної справи по суті. Звертає увагу суду також на ту обставину, що станом на день прийняття рішення від 14.12.2017 ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі №755/15764/18 ще не існувало, що свідчить про те, що така ухвала не є нововиявленою обставиною згідно з п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 (колегія суддів у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Матущака О.І та Мирутенка О.Л.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено розгляд справи в судовому засіданні 18.06.2019.

У зв’язку з перебування судді Мирутенка О.Л. у відпустці автоматизованим розподілом (протокол повторного автоматизованого розподілу справи від 14.06.2019) до складу колегії замість судді Мирутенка О.Л. введено суддю Якімець Г.Г.

У судовому засіданні 18.06.2019 оголошено перерву до 13.08.2019.

У судовому засіданні 13.08.2019 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та вказав, що заява про перегляд рішення від 14.12.2017 за нововиявленими обставинами подана на підставі п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України. Просив задоволити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу, ухвалити нове судове рішення , яким скасувати рішення від 14.12.2017та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача заперечив доводи скаржника, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з рішення суду від 14.12.2017, при відмові у задоволенні позову суд першої інстанції виходив, зокрема, з встановлених судом обставин та обставин, встановлених вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2014 у справі №755/12531/14-к(том 7,а.с. 156-158) та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2014 у справі №755/9367/14-к.( т.5, а.с. 175-176).

Так, суд встановив, що на рахунку позивача №381 станом на 08.04.2013 перебувало 8 249,36грн; в цей же день від клієнта ТОВ КП «Світ» з 13:06 по 13:25год надійшли готівкові кошти у розмірі 7 410 623,37 грн, з яких: 7 329 123,37 грн з призначенням платежу «переказ коштів д/зарах.на рах. повернен. фін. безв. позики зг. дод. угоди №1 від 05.04.2013» та 81 500, 00 грн з призначенням платежу «переказ коштів для зарахування на рахунок повернення безвідсоткової фін. позики зг. дод. угоди №2 та №3 від 05.04.2013 без ПДВ». Цього ж дня о 13:25 год. в приміщенні відділення №8 ПАТ «Кредобанк» за адресою: м.Київ, пр. Миру,6 кошти в сумі 7 410 623,37 грн були зняті готівкою по чеку ЛЄ 4556476 від 08.04.2013, виданому керівником ТОВ «КП «Світ» на ім’я одержувача – Хейлік Л.В., цілі витрат по чеку: безвідсоткова позика зг. дог.№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19,20,21 від 05.04.2013.

Суд вказав, що позивач не надав на вимогу суду оригіналів договорів про надання товариством «КП «Світ» безвідсоткової фінансової позики, також не надав оригіналів заяв про переказ готівки та доказів того, що заборгованість працівників та будь-яких інших осіб перед ТОВ «КП «Світ» продовжує обліковуватись згідно з даними бухгалтерського обліку.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2014 у справі №755/12531/14-к, який набрав законної сили, встановлено, що Ракітянінська О.І., перебуваючи на посаді начальника відділення №8 у м.Києві ЦФ ПАТ «Кредобанк», 08.04.2013 у приміщенні відділення прийняла від головного бухгалтера ТОВ "Комерційне підприємство «Світ» Капась Ю.С. (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) заповнений грошовий чек серії ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 про отримання готівкових коштів сумі 7 410 623, 37 грн, виданий керівником ТОВ "Комерційне підприємство «Світ» на ім'я Хейлік Л.В. Усвідомлюючи, що Капась Ю.С. не являється особою, на ім'я якої виданий чек, Ракітянінська О.І. за відсутності особи, зазначеної у чеку як отримувач коштів, поставила свій підпис в графі "контролер", що в подальшому стало підставою для проведення незаконної касової операції іншими працівниками банку.

У вироку вказано, що згідно з висновком почеркознавчої експертизи №1/тдд від 06.01.2014 підпис в графі «зазначену в цьому грошовому чеку суму одержав» на грошовому чеку серії ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 виконаний Капась Ю.С. від імені Хейлік Л.В. Згідно з висновком почеркознавчої експертизи №196/ттд від 29.04.2014 підпис в графі «контролер» на чеку серії ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 виконаний Ракітянською О.І.

Названим вироком суду від 04.06.2014 у справі №755/12531/14-к Ракітянську О.І. визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та визначено покарання у вигляді штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов’язані із розпорядженням матеріальними цінностями та грошовими коштами , строком на 1 рік.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2014 у справі №755/9367/14-к, який набрав законної сили, встановлено, що Капась Ю.С., перебуваючи на посаді головного бухгалтера ТОВ «КП «Світ», вчинила внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей. Так, 08.04.2013, перебуваючи у приміщенні відділення №8 ПАТ «Кредобанк», Капась Ю.О. власноручно виконала підпис Хейлік Л.В. в грошовому чеку серії ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 про отримання готівкових коштів в сумі 7 410 623,37 грн, виданому керівником ТзОВ «КП «Світ» на ім’я Хейлік Л.В., який в подальшому подала до каси вказаного відділення банку.

У вироку вказано, що згідно з висновком почеркознавчої експертизи №1/тдд від 06.01.2014 підпис в графі «зазначену в цьому грошовому чеку суму одержав» на грошовому чеку серії ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 виконаний Капась Ю.С. від імені Хейлік Л.В.

Названим вироком суду від 15.04.2014 у справі №755/9367/14-к Капась Ю.С. визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358 та ч.1 ст.366 КК України, та визначено покарання у вигляді штрафу.

Відтак суд погодився з доводами позивача про те, що уповноваженим працівником банку (відповідача) вчинено протиправне діяння, зокрема, не здійснено належної перевірки пред’явленого паспорта та відповідність його даних тим даним, що зазначені у касовому документі, справжності підпису отримувача.

Водночас суд вказав, що позивач просить стягнути з відповідача реальні збитки, обов’язок доведення факту заподіяння збитків та їх суми покладений на позивача. З огляду на те, що позивач не надав на вимогу суду оригіналів договорів про надання ТОВ «КП «Світ» безвідсоткової фінансової позики, не надав оригіналів заяв про переказ готівки та доказів того, що заборгованість будь-яких інших осіб перед ТОВ «КП «Світ» продовжує обліковуватись згідно з даними бухгалтерського обліку, суд дійшов висновку, що позивач не довів факту існування заборгованості будь-яких осіб перед позивачем щодо повернення фінансової допомоги на спірну суму, не довів реального внесення ними на рахунок позивача через касу банку коштів у спірній сумі та подальшого реального зняття зазначеної суми коштів на підставі грошового чеку, відтак не довів факту заподіяння йому шкоди протиправними діями працівника відповідача. Саме з цих підстав суд відмовив у позові.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі №755/15764/18, постановленою у підготовчому судовому засіданні, задоволено клопотання прокурора та звільнено Ракітянську О.І. від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження щодо неї закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України (том 8,а.с. 25-30).

В описовій частині ухвали вказано, що Ракітянська О.І., яка перебувала на посаді начальника відділення №8 у м.Києві ЦФ ПАТ «Кредобанк», органом досудового розслідування підозрюється у тому, що вона своїми умисними діями вчинила службову недбалість, неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих юридичних осіб, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст.367 КК України. Так, 08.04.2013, знаходячись на своєму робочому місці, Ракітянська О.І. не перевірила паспорт громадянина України, не встановила особу отримувача грошових коштів, не перевірила чинність поданої довіреності та не перевірила зразки підпису на чеку, відповідно до картки зразків підписів клієнта банку, та підписала в графі «Контролер» грошовий чек ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 на видачу грошових коштів в розмірі 7 329 123,37 грн з рахунку ТОВ «КП «Світ» на ім'я Хейлік Л.В., яка станом на 08.04.2013 рахувалася директором ТОВ «КП «Світ» та яка не була присутня в приміщенні відділення банку № 8 ЦФ ПАТ «КредоБанк» під час здійснення даної транзакції та свого підпису на даному чеку не ставила. Внаслідок чого зазначені грошові кошти були отримані Капась Ю.С., яка не отримувала довіреностей та розпоряджень від директора ТОВ «КП «Світ» Хейлік Л.В. на видачу грошових коштів з рахунку товариства.

На підставі висновку №9086 судово-економічної експертизи від 03.07.2018 про документальне підтвердження операцій від 08.04.2013 із зарахування грошових коштів на рахунок ТОВ «КП «Світ» і видачі готівкових коштів у розмірі 7 410 623,37 грн з рахунку ТОВ «КП «Світ» вказано, що неналежне виконання своїх службових обов'язків Ракітянською О.І. щодо перевірки законності підстав на отримання грошових коштів з рахунку ТОВ «КП «Світ» Капась Ю.С. призвело до заподіяння шкоди ТОВ «КП «Світ» на суму 7 410 623,37 гривень.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 4 ст. 320 ГПК України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником позивача у судовому засіданні апеляційного суду, позивач просив переглянути рішення за нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини 2 статті 320 ГПК України, посилаючись на встановлені ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі №755/15764/18 обставини, а саме:

-факт зарахування 08.04.2013 грошових коштів в розмірі 7 410 623,37грн на рахунок позивача, відкритий у відповідача;

-факт вчинення 08.04.2013 колишнім начальником відділення №8 Київського відділення ЦФ ПАТ «Кредобанк» Ракітянською О.І. кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, який виразився у тому, що знаходячись на своєму робочому місці, Ракітянська О.І. не перевірила паспорт громадянина України, не встановила особу отримувача грошових коштів, не перевірила чинності поданої довіреності, не перевірила зразки підпису на чеку, при цьому, підписала в графі «контролер» грошовий чек ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 на видачу грошових коштів з рахунку ТОВ «КП «Світ»;

-факт видачі 08.04.2013 готівкових коштів 7 410 623,37грн по грошовому чеку ЛЄ 4556476, виписаному на ім’я Хейлік Л.В., яка не була присутня у приміщенні банку під час здійснення даної трансакції та не ставила свого підпису на даному чеку;

-факт заподіяння шкоди ТОВ «КП «Світ» на суму 7 410 623,37грн в результаті неналежного виконання своїх службових обов’язків начальником відділення банку №8.

Ці обставини, на думку позивача, в силу ч.6 ст. 75 ГПК України є обов’язковими для господарського суду.

Згідно з ч.6 ст. 75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов’язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі №755/15764/18, на яку посилається позивач, задоволено клопотання прокурора та звільнено Ракітянську О.І. від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, на підставі ст.49 КК України зв’язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження щодо неї закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Факт вчинення працівником банку Ракітянською О.І. правопорушення, про яке вказано в ухвалі від 04.12.2018 у справі №755/15764/18, був встановлений ще вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2014 у справі №755/12531/14-к, який набрав законної сили. При цьому, названим вироком Ракітянську О.І. визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та визначено покарання у вигляді штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов’язані із розпорядженням матеріальними цінностями та грошовими коштами , строком на 1 рік.

Крім того, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2014 у справі №755/9367/14-к, який набрав законної сили, встановлено вчинення головним бухгалтером ТОВ «КП «Світ» (позивача) Капась Ю.С. кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358 та ч.1 ст.366 КК України, яка власноручно виконала підпис Хейлік Л.В. в графі «зазначену в цьому грошовому чеку суму одержав» на грошовому чеку серії ЛЄ 4556476 від 08.04.2013 про отримання готівкових коштів в сумі 7 410 623,37 грн, виданому керівником ТОВ «КП «Світ» на ім’я Хейлік Л.В., та в подальшому подала вказаний чек до каси відділення №8 ЦФ ПАТ «Кредобанк».

Отже, згідно з ч. 6 ст. 75 ГПК України для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, а саме: про стягнення з ПАТ «Кредобанк» на користь ТОВ «КП «Світ» збитків, завданих неправомірними діями (бездіяльністю) працівника банку, вказані вироки суду та ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов’язковими лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При ухвалені рішення від 14.12.2017 суд врахував названі вироки Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2014 у справі №755/9367/14-к, від 04.06.2014 у справі №755/12531/14-к та погодився з доводами позивача про вчинення уповноваженим працівником банку Ракітянською О.І. правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за яке їй призначено покарання.

Поряд з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, висновок суду про відмову у задоволенні позову мотивований тим, що тягар доведення факту заподіяння збитків та їх розміру несе позивач. Проте позивач не довів належними та допустимими доказами ні факту заподіяння збитків, ні їх розміру.

Скаржник стверджує, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 у справі №755/15764/18 встановлено факт заподіяння шкоди ТОВ «КП «Світ» на суму 7 410 623,37грн в результаті неналежного виконання своїх службових обов’язків начальником відділення №8 банку Ракітянською О.І.

Зі змісту ухвали від 04.12.2018 у справі №755/15764/18 вбачається, що висновок органу досудового розслідування про те, що неналежне виконання службовою особою Ракітянською О.І своїх службових обов'язків призвело до заподіяння шкоди ТОВ «КП «Світ» на суму 7 410 623,37 грн, базується на висновку №9086 судово-економічної експертизи від 03.07.2018 про документальне підтвердження операцій від 08.04.2013 із зарахування грошових коштів на рахунок ТОВ «КП «Світ» та видачі готівкових коштів у розмірі 7 410 623,37 грн з рахунку ТОВ «КП «Світ», у зв’язку з чим дії/ бездіяльність Ракітянської О.І кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, що спричинило тяжкі наслідки, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Отже, зазначення в ухвалі від 04.12.2018 про заподіяння шкоди ТОВ «КП «Світ» на суму 7 410 623,37грн внаслідок неналежного виконання Ракітянською О.І своїх службових обов'язків, який не є встановленим судом фактом, а є лише висновком органу досудового розслідування, що базується на новому доказі - висновку судової експертизи №9086 від 03.07.2018, якого не існувало на час розгляду справи про стягнення збитків та який не оцінювався судом при ухваленні рішення від 14.12.2017. Відтак відповідно до ч.4.ст.320 ГПК України висновок судової експертизи від 03.07.2018 не може бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Водночас, вказана ухвала від 04.12.2018 в частині висновку про заподіяння шкоди ТОВ «КП «Світ» неправомірними діями працівника банку та кваліфікації цих дій за ч. 2 ст. 367 КК України в силу ч. 6 ст.75 ГПК України не є обов’язковою для господарського суду, який розглядає спір про правові наслідки таких дій( бездіяльності) в силу ч. 6 ст.75 ГПК України.

Слід зазначити, що ухвала від 04.12.2018 у справі №755/15764/18 в частині кваліфікації дій Ракітянської О.І за ч. 2 ст. 367 КК України суперечить вироку суду від 04.06.2014 у справі №755/12531/14-к, яким ті ж самі дії працівника банку Ракітянської О.І були кваліфіковані судом за ч.1 ст.366 КК України.

У постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі N 906/81/16, від 07.08.2018 у справі N 915/1708/14, від 19.03.2019 у справі № 909/22/17 викладена правова позиція щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав, зазначених у пункті 1 частини 2 статті 320 ГПК України.

У названих постановах Верховний Суд вказав, що підставами для перегляду судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - окрема процесуальна форма судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: їх наявність на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність таких обставин для розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами Глави 3 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

На підставі викладеного апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд правомірно відмовив у перегляді рішення за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, на які посилається скаржник, не є нововиявленими у розумінні ст. 320 ГПК України та не можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов’язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суд першої інстанції від 11.04.2019 у справі №914/3932/13 прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак вказану ухвалу належить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 320 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.04.2019 у справі №914/3932/13 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд ухвали апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. 286-291 ГПК України

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складений 15.08.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.І. Матущак

Суддя Г.Г. Якімець