УХВАЛА

м. Київ

21.08.2019Справа № 910/11226/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." про забезпечення позову

до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." (49055, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр.-т Олександра Поля, будинок 98Д; ідентифікаційний код 31035379)

до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01001, м. Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, будинок 3/1, ідентифікаційний код 26549700)

про визнання результатів аукціону недійсними

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

- накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами:

НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 , які є предметом іпотечних договорів, які забезпечували виконання зобов`язань за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013;

- заборонити організаторам (операторам) відкритих торгів (електронних аукціонів), операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю (відкритих торгів) електронного аукціону, здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів відкритих торгів (електронного аукціону) з продажу права вимоги (майнових прав) за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К.", та договорами іпотеки укладеними у забезпечення кредитного договору № 129/08-13 від 28.08.2013, в т.ч.: укладати і підписувати будь-які протоколи відкритих торгів (електронних аукціонів), договори (в тому числі договори купівлі-продажу, договори відступлення права вимоги, тощо), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколів відкритих торгів (електронних аукціонів);

- заборонити державним реєстраторам, якими є особи, визначені ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, а саме щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 , які є предметом іпотечних договорів, які забезпечували виконання зобов`язань за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013.

Подана заява мотивована тим, що на переконання Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." проведення відкритих торгів (аукціону) щодо продажу вимоги за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013 було проведено з порушенням норм законодавства, оскільки, предмет продажу на відкритих торгах (аукціоні), тобто кредитний договір № 129/08-13 від 28.08.2013, як про це вказує заявник є припиненим, а отже, результати проведення цих відкритих торгів (аукціону) мають бути визнані недійсним. Саме тому заявник має намір подати до Господарського суду міста Києва позов з вимогами про визнання недійсними результатів аукціону з продажу права вимоги за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо", що відбувся на електронному майданчику Товариства з обмеженою відповідальністю "Держзакупівлі. Онлайн" 09.08.2019.

На думку заявника проведені 09.08.2019 відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги, безпосередньо порушують права Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К.", так як Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" безпідставно визнано правочини укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" нікчемними, оскільки, визнання правочинів нікчемними відноситься до компетенції суду, а результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виявляються правочини, які містять ознаки нікчемності в силу приписів закону. При виявленні ознак нікчемності правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними.

Таким чином, на переконання заявника, оскільки, підтверджується існування обставин відчуження майнових прав вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013, ще до початку проведення підготовчого засідання в межах справи з вирішення між сторонами спору відносно чинності таких правовідносин та наявності у Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" відповідних прав, а також наявне існування загрози обтяження майбутнього спору між такими суб`єктами інтересами інших осіб (покупця активу), за час розгляду даної справи судом. У зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з відповідною заявою.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд вказує наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1); забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. 4); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (п. 10).

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, чинний Господарський процесуальний кодекс України, який передбачає порядок забезпечення позову до подання позовної заяви, пов`язує можливість задоволення такої заяви господарським судом до відкриття провадження у справі за наступних умов:

- заходи забезпечення позову відповідають предмету позову, який має намір подати заявник, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду;

- заява про забезпечення позову подана до господарського суду, до юрисдикції якого віднесено розгляд позову, який має намір подати заявник;

- заява про забезпечення позову подана до господарського суду з дотриманням правил підсудності, встановлених Господарським процесуальним кодексом України для відповідного позову.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Як вбачається із поданої заявником заяви, 28.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" був укладений кредитний договір № 129/08-13 з наступними умовами (з урахуванням договорів про внесення змін до кредитного договору): Сума кредиту складає 30 000 000,00 (тридцять мільйонів) гривень, 00 копійок Дата видачі кредиту - 30.08.2013 року. Дата повернення кредиту - 30.12.2015. Проценти за користування кредитом:

- 22,0 % (двадцять два) процента річних в період з 28.08.2013 р. по 30.04.2014 р.

- 18,0 % (вісімнадцять) процентів річних в період з 01.05.2014 р. по 30.12.2015 р.

Крім того, кредитним договором було встановлено право Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." достроково погасити кредит за умови належної сплати ним всіх інших сум за кредитним договором.

Зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." за кредитним договором були забезпечені іпотекою нерухомого майна, а саме: земельних ділянок, які розташовані на території Київської області, Ворзельської сільської ради:

- які належали ОСОБА_1 на праві приватної власності з кадастровими номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_6 , НОМЕР_8 , НОМЕР_5 згідно іпотечного договору від 28.08.2013 укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо", посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1336;

- які належали ОСОБА_2 на праві приватної власності з кадастровими номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 згідно іпотечного договору від 28.08.2013 укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо", посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1335;

- які належали ОСОБА_3 на праві приватної власності з кадастровими номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_3 згідно іпотечного договору від 28.08.2013 укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо", посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1337.

А також були забезпечені заставою майнових прав по договору банківського вкладу № 23/08-13 від 30.08.2013 на суму 30 000 000,00 грн., згідно договору застави майнових прав та відступлення прав вимоги № 129/06-14-1 від 17.06.2014.

Відповідно до умов п. 4.2. договору застави сторони договору погодили, що у разі письмової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." щодо повернення вкладу за договором строкового банківського вкладу № 23/08-13 від 30.08.2013, а Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо": вважає строк погашення зобов`язань за кредитним договором таким, що настав; має право звернути стягнення на майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." за договором строкового банківського вкладу № 23/08-13 від 30.08.2013.

При тому, як про це вказує заявник, та що підтверджується доданими до заяви доказами, 11.09.2014 заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." за кредитним договором була погашена у повному обсязі та в порядку визначеному умовами договорів, які були укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо". Дана операція підтверджується платіжними дорученнями № 291 від 10.09.2014 та № 297 від 11.09.2014 (відповідно) з відміткою Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" про проведення відповідних платежів 11.09.2014, а також дані відомості зазначені у виписці з банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." за 11.09.2014.

На підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, Банком також було видано 11.09.2014 довідку за вих. № 591.

Разом з тим, у зв`язку з належним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." перед Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" зобов`язань за кредитним договором 11.09.2014 сторонами була укладена додаткова угода від 11.09.2014 про припинення кредитного договору № 129/08-13 від "28" серпня 2013, в наслідок чого іпотечні договори, що забезпечували виконання кредитного договору були припиненими.

Відповідно на підставі листа Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" від 12.09.2014 за № 595, приватним нотаріусом міського нотаріального округу м. Київ Верповською О.В. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про припинення іпотеки та про припинення обтяження щодо земельних ділянок, які були предметом іпотечних договорів, також запис про припинення обтяження здійснено на самих іпотечних договорах.

Однак, в подальшому уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності від 27.09.2018 вих. № 22/1830, яким зазначено, що актом комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018, виявлено ознаки нікчемності, передбачені в п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та повідомлення-вимоги в порядку ст. 35, 36, 37 Закону України "Про іпотеку" від 27.09.2018 вих. № 22/1824, вих. № 22/1825, вих. № 22/1826, якими вимагали у тридцяти денний строк виконати порушені зобов`язання за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013 на загальну суму 51 481 643,84 грн., а також сплатити неустойку, яка буде розрахована банком, у разі невиконання - Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" зверне стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами.

Відтак, 09.08.2019 на електронному майданчику Товариства з обмеженою відповідальністю "Держзакупівлі.Онлайн", на замовлення Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", відбувся електронний аукціон з продажу права вимоги за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013, що має забезпечення в якості восьми земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

Переможцем даного аукціону визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Інвестохіллс Веста", яким запропоновано ціну 12 305 654, 79 грн.

В той час, Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." зазначає, що має намір подати до Господарського суду міста Києва позов з вимогами про визнання недійсними результатів аукціону з продажу права вимоги за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо", що відбувся на електронному майданчику Товариства з обмеженою відповідальністю "Держзакупівлі. Онлайн" 09.08.2019.

Так, суд погоджується з твердженнями заявника, стосовно того, що у разі відчуження за час вирішення даного спору спірного права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Інвестохіллс Веста", матиме місце виникнення ризику порушення прав та інтересів вже покупця, у випадку задоволення відповідного позову, адже, проведення відповідного аукціону та оформлення договору відступлення прав вимоги обумовлюватиметься сплатою переможцем таких торгів визначеної вартості придбання спірного права вимоги.

В той же час, вирішення спору щодо чинності правовідносин за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013 та наявності у Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" права розпорядження правами за таким договором (у разі задоволення позову) нівелюватиме існування предмету продажу на момент проведення відповідного аукціону, а відтак, і його законність, що у свою чергу створюватиме необхідність повернення переможцю сплачених ним коштів, однак, на практиці реалізація цього є досить проблематичною в силу специфіки чинного законодавства, яке регулює правовідносини ліквідації банків, та відсутності врегулювання порядку повернення у таких випадках відповідних коштів.

Таким чином, враховуючи предмет та підстави позову, а також те, що на даний час здійснюється відчуження майнових прав третім особам, зокрема, відбувся аукціону з продажу права вимоги за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013), суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заявником заяви про забезпечення позову з метою ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до Господарського суду міста Києва.

Разом з тим, у таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Перший протокол/Конвенція) встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, в даному випадку, невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити у разі задоволення позовних вимог ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки, зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав, на захист яких спрямовуватиметься подання даного позову, ініціювати подання нових позовів, що потребуватиме значних як фінансових, так і правових витрат, покладання яких на позивача буде неправомірним.

Адже у разі, якщо до закінчення розгляду справи буде відчужено право вимоги за кредитним договором а також і його забезпечення іпотекою третім особам, або внесено до статутних капіталів юридичних осіб, або передано в іпотеку будь якого іншого обтяження, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, за таких обставин, збереження спірних правовідносин в існуючому на сьогоднішній день стані буде спрямовано в тому числі на забезпечення збереження балансу інтересів як їх існуючих учасників, так і потенційно можливих учасників, які виникнуть під час вирішення спору, адже, попередить можливість понесення ними можливих збитків та додаткових витрат у випадку подальшого відчуження чи розпорядження спірними активами.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України", від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії") вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У відповідності до частини 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій є судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

За таких обставин суд вбачає наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами можливість забезпечення інтересів всіх учасників якого та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні його судом знаходиться в прямій залежності від цілісності спірних активів та незмінності суб`єкта їх володіння за час вирішення даного спору судом, порушення чого у випадку задоволення позову нівелюватиме ефективність обраного позивачем способу захисту та може зумовити понесення збитків чи додаткових витрат іншими учасниками спірних правовідносин.

Отже, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, якими є особи, визначені ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, а також, заборони організаторам (операторам) відкритих торгів (електронних аукціонів), операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, в тому числі переможцю (відкритих торгів) електронного аукціону, здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів відкритих торгів (електронного аукціону) з продажу права вимоги (майнових прав) за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К.", та договорами іпотеки укладеними у забезпечення кредитного договору № 129/08-13 від 28.08.2013, в т.ч.: укладати і підписувати будь-які протоколи відкритих торгів (електронних аукціонів), договори (в тому числі договори купівлі-продажу, договори відступлення права вимоги, тощо), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколів відкритих торгів (електронних аукціонів).

При цьому, суд враховує, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність відповідача чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Аналогічні висновки щодо доцільності та обґрунтованості з метою забезпечення належного захисту прав і інтересів осіб при вирішенні спору, який пов`язаний з обігом майнових прав (прав вимог) за кредитним договором, вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони на відступлення відповідних прав вимог було викладено в ухвалі Верховного Суду про забезпечення позову до завершення розгляду касаційної скарги від 08.01.2019 у справі № 910/13501/17, а доцільність заборони суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо майна, яке виступає предметом забезпечення, при вирішення спору про законність іпотечного договору (суть якого аналогічна оскарженню набуття прав за іпотечним договором) було підтверджено постановою Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 904/4384/17.

Разом з тим, з метою уникнення можливих непорозумінь, суд вважає на необхідне окремо зазначити, що дані заходи забезпечення позову не стосуються Державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" та Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо".

Також, враховуючи, що приватним нотаріусом міського нотаріального округу м. Київ Верповською О.В. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про припинення іпотеки та про припинення обтяження щодо земельних ділянок, які були предметом іпотечних договорів, вимоги заявника щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельні ділянки які є предметом іпотечних договорів та забезпечували виконання зобов`язань за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013 задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Приписами ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи обраний заявником вид забезпечення позову та заявленими позовними вимогами, суд дійшов висновку про задоволення поданої заяви та необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення зазначених вище заборон у визначеній судом редакції.

Керуючись ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Заборонити організаторам (операторам) відкритих торгів (електронних аукціонів), операторам електронних майданчиків, а саме Товариству з обмеженою відповідальністю "Держзакупівлі.Онлайн", Державному підприємству "Прозорро. Продажі", а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам (крім Державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" та Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо"), в тому числі переможцю (відкритих торгів) електронного аукціону Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Інвестохіллс Веста", здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів відкритих торгів (електронного аукціону) з продажу права вимоги (майнових прав) за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К.", та договорами іпотеки укладеними у забезпечення кредитного договору № 129/08-13 від 28.08.2013, в т.ч.: укладати і підписувати будь-які протоколи відкритих торгів (електронних аукціонів), договори (в тому числі договори купівлі-продажу, договори відступлення права вимоги, тощо), проводити розрахунки (сплачувати платежі, приймати платежі) на підставі протоколів відкритих торгів (електронних аукціонів).

3. Заборонити державним реєстраторам, якими є особи, визначені ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, а саме щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , які є предметом іпотечних договорів, які забезпечували виконання зобов`язань за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013.

4. В забезпеченні позову шляхом накладання арешту на земельні ділянки які є предметом іпотечних договорів та забезпечували виконання зобов`язань за кредитним договором № 129/08-13 від 28.08.2013 відмовити.

5. Встановити, що заходи забезпечення позову, вжиті цією ухвалою не стосуються Державної організації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", як осіб, вжиття заходів забезпечення позову щодо яких заборонено в силу ч. 7 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

6. Дана ухвала набирає законної сили з 21.08.2019, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 21.08.2022.

7. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.Е.К." (49055, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр.-т Олександра Поля, будинок 98Д; ідентифікаційний код 31035379)

8. Боржниками за даною ухвалою є:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Держзакупівлі.Онлайн" (04071, м.Київ, вул. Воздвиженська, будинок 56, поверх 4, ідентифікаційний код 39008321)

Державне підприємство "Прозорро. Продажі" (01601, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 22, ідентифікаційний код 42068925)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Інвестохіллс Веста" (04080, м.Київ, вул. Олексія Терьохіна, будинок 8А, офіс 111, ідентифікаційний код 41264766)

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 21.08.2019.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Баранов