ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.08.2019 р. Справа № 914/1651/19

Суддя Морозюк А.Я., розглянувши матеріали

за позовом: Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Львів

третя особа: Львівська міська рада, м. Львів

про зобовязання до вчинення дій - демонтажу тимчасової споруди

ВСТАНОВИВ:

14.08.2019 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, з участю третьої особи: Львівської міської ради, про зобовязання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 демонтувати тимчасову споруду торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, судом встановлено наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, зважаючи на наступне.

Як зазначено в позовній заяві, ухвалою Львівської міської ради від 20.03.2014 року №3190 затверджено Комплексну схему розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові згідно з додатком 2, серед яких була тимчасова споруда на АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. Ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017 р. №1568 продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, що розміщені на території м. Львова, до 31.05.2018 р. згідно з додатком, в тому числі і для тимчасової споруди на АДРЕСА_1. Пунктом 5 вказаної ухвали від 02.03.2017 р. №1568 зобовязано субєктів підприємницької діяльності укласти договори на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд до 31.12.2017 р. привести всю необхідну документацію на розміщення тимчасових споруд та отримати паспорти привязки тимчасових споруд. Ухвалою Львівської міської ради від 17.05.2018 р. №3417 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 02.03.2017 р. №1568, від 27.04.2017 р. №1888 та від 26.10.2017 р. №2526» продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, які розміщенні на території м. Львова до 31.12.2019 р. згідно з додатком 1, крім тимчасових споруд, зазначених у пунктах у переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Франківському районі м. Львова. Серед тимчасових споруд, виключених з переліку є тимчасова споруда по АДРЕСА_1, в котрій здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

13.08.2018 р. головою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради видано Розпорядження №386, яким відповідачу ФОП ОСОБА_1 в термін до 10.09.2018 р. рекомендовано добровільно демонтувати тимчасову споруду торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1, копію якого 15.08.2018 р. скеровано відповідачу листом №35 вих-6419. Проте у добровільному порядку відповідач вимоги Розпорядження не виконав, про що працівниками відділу соціально-економічного розвитку районної адміністрації спільно з представником комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» складено акти від 23.07.2019 р., від 20.09.2018 р. та 30.07.2019 р. Окрім цього станом на серпень 2019 р. відповідач не укладав з Львівською міською радою договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою та договору оренди земельної ділянки. Також згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за відповідачем не зареєстровано право власності чи користування на земельну ділянку чи інше нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини та п. 7.8 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 р. №4526, згідно якого у разі невиконання власником тимчасової споруди вимог розпорядження районної адміністрації про добровільний демонтаж, районна адміністрація звертається до суду з позовом про примусовий демонтаж тимчасової споруди, позивач в позовній заяві просить постановити рішення, яким зобовязати ФОП ОСОБА_1 демонтувати тимчасову споруду торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів, місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом. Місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України(яка визначає справи,що відносяться до юрисдикції господарських судів) встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: (п.6 ч. 1 ст. 20) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; (п. 15 ч. 1 ст. 20) інші справи у спорах, між субєктами господарювання.

Громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Господарського кодексу України (частина перша статті 128 названого Кодексу).

Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону) встановлено, що витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Згідно одержаного судом на підставі ст.11 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, сформованих стосовно відповідача (ФОП ОСОБА_1) станом на 16.08.2019 р. (запит судді №) за критеріями пошуку Прізвище, імя, та по батькові фізичної особи-підприємця: ОСОБА_1» - 06.01.2015 р. за № 4047737 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням.

Наведене свідчить про те, що відповідач з 06.01.2015 р. не являється фізичною особою-підприємцем, тобто з 06.01.2015 р. не здійснює господарської діяльності, тоді як розпорядження №386 (яким відповідачу ФОП ОСОБА_1 в термін до 10.09.2018 р. рекомендовано добровільно демонтувати тимчасову споруду торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1) головою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради видано 13.08.2018 р. та скеровано на адресу відповідача 15.08.2018 р. листом №35 вих-6419, тобто вже після припинення відповідачем господарської діяльності. Окрім цього, ухвала Львівської міської ради №1568 від 02.03.2017 р., пунктом 5 якої було зобовязано субєктів підприємницької діяльності укласти договори на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою та отримати паспорти привязки тимчасових споруд, також прийнята після припинення відповідачем господарської діяльності, а саме 02.03.2017 р. Те саме стосується і ухвали Львівської міської ради від 17.05.2018 р. №3417 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 02.03.2017 р. №1568, від 27.04.2017 р. №1888 та від 26.10.2017 р. №2526», з прийняттям якої тимчасову споруду відповідача по АДРЕСА_1 виключено з переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Франківському районі м. Львова.

Відтак, стверджуване позивачем в позовній заяві порушення відповідачем його права мало місце вже після припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності.

Пунктом 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено (абз. 4), що громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Таким чином, оскільки відповідач втратив статус підприємця ще 06.01.2015 р., а позивачем видано розпорядження №386 про демонтаж тимчасової споруди 13.08.2018 р., тобто вже після припинення ОСОБА_1 господарської діяльності, а також оскільки станом на дату подання позову до суду (14.08.2019 р.) укладених договорів між відповідачем, як фізичною особою-підприємцем, та Львівською міською радою (зокрема договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, договору оренди земельної ділянки) немає (про що стверджує позивач у позовній заяві), тобто відсутні правочини за якими у фізичної особи ОСОБА_1 виникали-б права та обовязки, відтак даний спір за субєктним складом сторін, згідно ст. 20 ГПК України, не відноситься до юрисдикції господарського суду, так як його вирішення впливає на права та обовязки фізичної особи, яка не є підприємцем, а саме відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, у відкритті провадженні у справі слід відмовити, оскільки заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду (Постанова від 25.06.2019 р. у справі №914/1092/18), Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів(п.33 Постанови). Орган місцевого самоврядування наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходів із демонтажу елементів благоустрою(п.35 Постанови). Спори щодо виконання субєктами владних повноважень функцій у сфері благоустрою є публічно-правовими і мають розглядатися у порядку адміністративного судочинства(п.53 Постанови).

Керуючись ст. 4, 20,175,234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №914/1651/19 за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, з участю третьої особи: Львівської міської ради, про зобовязання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 демонтувати тимчасову споруду торгівельного призначення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1.

2. Позовні матеріали повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 256, ст. 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Додатки (для позивача):

1.Позовні матеріали та клопотання про відтермінування сплати судового збору, на 24 аркушах.

Суддя Морозюк А.Я.