РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.08.2019Справа № 910/7478/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-Київ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгпрофі»

про стягнення 934 448,62 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-Київ» (надалі - ТОВ «ПМК-Київ») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгпрофі» (надалі - ТОВ «Інжинірінгпрофі») про стягнення 934 448,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих на підставі договору на надання послуг спецтехніки №01.08-18 від 01.08.2018 послуг, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 792 097,16 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 106 162,70 грн., 3% річних у розмірі 8 919,00 грн. та інфляційних у розмірі 27 269,76 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

17.07.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ТОВ «Інжинірінгпрофі» заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що обсяг наданих послуг відображений в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000117 від 03.09.2019 не відповідає дійсності.

30.07.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої ТОВ «ПМК-Київ» підтримує позовні вимоги та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Також, 17.07.2019 ТОВ «Інжинірінгпрофі» подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, в задоволенні якого відмовлено ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

01.08.2018 між ТОВ «ПМК-Київ» (виконавець) та ТОВ «Інжинірінгпрофі» (замовник) був укладений договір на надання послуг спецтехніки, перелік якої вказаний в специфікаціях до даного договору, на об`єкті: «Будівництво бурового майданчика оціночно-експлуатаційної свердловини №124 Машівського ГКР», що розташований за адресою: Полтавська обл., Машівський р-н, с. Селещина, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги в строки та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 2.5 Договору плата за надані виконавцем послуги сплачується замовником на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання робіт (надання послуг). Замовник здійснює оплату не пізніше 30 календарних днів після підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) шляхом безготівкового перерахунку на розрахунковий рахунок виконавця.

На виконання умов Договору позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 1 822 097,16 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000117 від 03.09.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

В свою чергу, відповідачем сплачено позивачу 1 030 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача та не заперечується відповідачем.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих на підставі Договору послуг, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 792 097,16 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов`язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000117 від 03.09.2019) надання позивачем відповідачу передбачених умовами Договору послуг на загальну суму 1 822 097,16 грн.

В свою чергу, відповідачем сплачено позивачу за надані на підставі Договору послуги 1 030 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача та не заперечується відповідачем.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.5 Договору заборгованість відповідача по сплаті за надані позивачем на підставі Договору послуги становить 792 097,16 грн., а строк виконання грошового зобов`язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 792 097,16 грн. за надані на підставі Договору послуги. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000117 від 03.09.2019 не підтверджує обсяг наданих послуг, а підпис керівника відповідача не належить особі в ньому зазначеній.

Такі твердження відповідача не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.1 Договору замовник зобов`язується в особі свого представника відмічати в рапорті про роботу спецтехніки кількість відпрацьованих виконавцем годин. На підставі даних вказаного рапорту про роботу спецтехніки виконавець зобов`язується надавати замовнику акти приймання-передачі наданих послуг, а замовник зобов`язується підписувати їх та повертати виконавцю протягом 3 (трьох днів).

Згідно п. 5.2 Договору передача-приймання наданих послуг у відповідності з даним договором оформлюється сторонами щомісячно шляхом підписання актів передачі-приймання наданих послуг на підставі підписаних повноважним представником замовника змінних рапортів, талонів замовника або подорожніх листів.

Пунктом 5.3 Договору погоджено, що у випадку одержання від виконавця акта приймання-передачі, з пакетом підтверджуючих первинних документів - змінні рапорти, талони замовника, подорожні листи, наданих послуг і його не підписання замовником протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту повного надання послуг і не надання виконавцю від замовника письмової мотивованої відмови від прийняття таких послуг, такі послуги вважаються виконаними виконавцем у повному обсязі й належним чином прийнятими замовником.

Отже, виходячи з умов Договору підписаний сторонами акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) є належний та допустимий доказ передачі позивачем та прийняття відповідачем зазначених ньому обсягів послуг.

Відповідно до п. 2.5 Договору підставою для оплати наданих послуг є підписаний сторонами акт здачі-приймання робіт (наданих послуг), який в даному випадку підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Сумніви ТОВ «Інжинірінгпрофі» щодо підпису керівника в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000117 від 03.09.2019 не підтверджені жодним доказом, у зв`язку з чим підстави для розгляду питання про призначення судової експертизи у суду відсутні.

При цьому, жодного заперечення стосовно зазначених в акті обсягів наданих послуг відповідачем позивачу не пред`являлось, більш того відповідачем здійснювались оплати послуг, перелік яких міститься в такому акті, тобто здійснювались конклюдентні дії.

Окрім того, на підписі керівника міститься відбиток печатки підприємства відповідача, а докази втрати чи викрадення такої печатки в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд приймає акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000117 від 03.09.2019 як належний та допустимий доказ прийняття відповідачем зазначеного в ньому обсягу робіт.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ПМК-Київ» про стягнення з ТОВ «Інжинірінгпрофі» основної заборгованості у розмірі 792 097,16 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 106 162,70 грн., 3% річних у розмірі 8 919,00 грн. та інфляційних у розмірі 27 269,76 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 01.01.2019 по 05.06.2019.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що уразі порушення умов і термінів оплати, передбачених розділом 2 даного договору, замовник виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який стягується пеня, від суми неоплаченої вартості послуг, за кожен день затримки платежу.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 106 162,70 грн., 3% річних у розмірі 8 919,00 грн. та інфляційні у розмірі 27 269,76 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТОВ «Інжинірінгпрофі» на користь ТОВ «ПМК-Київ» заборгованості у розмірі 792 097,16 грн., пені у розмірі 106 162,70 грн., 3% річних у розмірі 8 919,00 грн. та інфляційних у розмірі 27 269,76 грн.

Згідно із попереднім розрахунком судових витрат, розмір судових витрат, які позивач очікував понести у зв`язку з розглядом даної справи, становив 14 016,73 грн. судового збору, а також 22 610,00 грн. витрати на професійну правову допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу позивач посилається на те, що факт надання йому правової допомоги підтверджується договором про надання правової допомоги по господарській справі №27.05-19 від 27.05.2019, укладеним з Адвокатським бюро «Ангелін та Партнери», додаткової угодою №1 до зазначеного договору та платіжним дорученням №349 від 04.06.2019.

Судом встановлено, що 27.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПМК-Київ» (клієнт) та Адвокатським бюро «Ангелін та Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги по господарській справі №27.05-19, відповідно до якого бюро надає клієнту правову допомогу по спору про стягнення боргу, 3% річних та інфляційної складової за неналежне виконання ТОВ «Інжинірингпрофі» умов договору №01.08-18 про надання послуг спецтехніки від 01.08.2018.

За змістом пунктів 2.1, 2.2 вказаного договору вартість правової допомоги визначається сторонами на підставі додаткової угоди до цього договору. Клієнт оплачує бюро правову допомогу протягом трьох робочих днів з дати отримання рахунку у письмовому вигляді або засобами електронної пошти шляхом перерахування зазначеної суми на поточний рахунок бюро або внесення в касу бюро. Оплата рахунку клієнтом свідчить про його згоду з обсягом та вартістю правової допомоги, що має бути надана.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань та використання всіх національних засобів судового захисту по справі (пункт 4.1 договір про надання правової допомоги по господарській справі №27.05-19 від 27.05.2019).

Додаткової угодою № 1 до договору про надання правової допомоги по господарській справі №27.05-19 від 27.05.2019 сторони передбачили, що вартість правової допомоги складає 22 610 (двадцять дві тисячі шістсот десять) гривень та складається з: первинний аналіз наданих клієнтом документів; аналіз документів та визначення підстав для подання позову про стягнення заборгованості; складання позовної заяви до Господарського суду міста Києва про стягнення заборгованості, пені за договором №01.08-18 про надання послуг спецтехніки від 01.08.2018 та інших процесуальних документів; за необхідності подання апеляційної скарги або заперечень на апеляційну скаргу; участь у судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції.

На виконання умов договору про надання правової допомоги по господарській справі №27.05-19 від 27.05.2019, Адвокатським бюро «Ангелін та Партнери» виставлено позивачу рахунок №03.06/1 від 03.06.2019 на суму 22 610,00 грн., яка була повністю сплачена ТОВ «ПМК-Київ», що підтверджується платіжним дорученням №349 від 04.06.2019 та відповідно до п. 2.2 зазначеного договору свідчить про його згоду позивача з обсягом та вартістю правової допомоги.

Повноваження адвоката Ангеліна І.І. підтвердженні ордером серії КВ №803701 від 29.07.2019 виданим ТОВ «ПМК-Київ».

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання Адвокатським бюро «Ангелін та Партнери» професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ПМК-Київ» в межах даної справи на суму 22 610,00 грн.

Враховуючи викладене, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-Київ» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгпрофі» (02225, м. Київ, вул. Оноре Де Бальзака, будинок 16; ідентифікаційний код 30455302) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-Київ» (03148, м. Київ, вул. Василя Верховинця, будинок 12, офіс 111; ідентифікаційний код 40694776) заборгованість у розмірі 792 097 (сімсот дев`яносто дві тисячі дев`яносто сім) грн. 16 коп., пеню у розмірі 106 162 (сто шість тисяч сто шістдесят дві) грн. 70 коп., 3 % річних у розмірі 8 919 (вісім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп., інфляційних у розмір 27 269 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 76 коп., судовий збір у розмірі 14 016 (чотирнадцять тисяч шістнадцять) грн. 73 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 610 (двадцять дві тисячі шістсот десять) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий