УХВАЛА

м. Київ

21.08.2019Справа № 910/8409/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг»
доАкціонерного товариства «ВТБ Банк»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача1. Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн»
відповідача2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
пропримусове виконання обов`язку в натурі

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

без виклику

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «ВТБ Банк» про примусове виконання обов`язку в натурі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем всупереч умовам договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами від 06.04.2017 не було передано позивачеві право вимоги до Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» основної заборгованості по кредиту, що виникло на підставі договору про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №46/07МВ від 15.06.2007, укладеного між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Приватним акціонерним товариством «Сентравіс Продакшн Юкрейн».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.08.2019 (з урахуванням ухвали суду від 15.07.2019).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшн Юкрейн» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, розгляд справи відкладено на 09.09.2019.

19.08.2019 до канцелярії суду представником позивача подано заяву про забезпечення доказів, в якій позивач просить суд з метою забезпечення доказів по справі, збирання яких може бути утруднено в подальшому, витребувати у Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» належним чином засвідчені копії: кредитного договору №57 від 09.11.2010 із усіма додатками, додатковими угодами та змінами; меморіальних ордерів №3 від 29.03.2018, №4 від 26.09.2018, №5 від 26.06.2018, №6 від 26.06.2018 та платіжних доручень №7 від 27.09.2018, №8 від 27.09.2018, що підтверджують виконання ним своїх зобов`язань щодо повернення коштів перед банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Частинами 2 та 3 вказаної статті передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

З аналізу даної норми вбачається, що обґрунтованим є вжиття заходів забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Тобто, заходи забезпечення доказів вживаються судом з метою збереження доказу, на який посилається учасник справи, та запобіганню неможливим або утрудненим подання учасником справи такого доказу до суду у майбутньому для доведення обґрунтованості своєї правової позиції.

За змістом ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення доказів зазначаються:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;

5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;

6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Таким чином, згідно приписів ст. 110 Господарського процесуального кодексу України забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів, а положення ст. 111 вказаного Кодексу покладають на заінтересовану особу обов`язок обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд відзначає, що за свою правовою природою подана позивачем заява по суті є заявою про витребування доказів. При цьому, забезпечення доказів способом їх витребування, хоча і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку ст.ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Всупереч зазначеному, заявником не обґрунтовано необхідності забезпечення доказів, а саме, не наведено обставин, на підставі яких заявник вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, не зазначено та не надано доказів на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом.

Доводи заявника в поданій заяві про забезпечення доказів зводяться до неможливості отримання доказів (запитуваної інформації) позивачем самостійно.

Так, відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Отже, у даному випадку позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

З урахуванням викладеного, підстави для задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» про забезпечення доказів відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 112, 234 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» про забезпечення доказів відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий