СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. Справа № 922/368/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 особисто, адвокат Лимар О.В., посвідчення №1711 від 02.04.09р.

від відповідача не з`явився

від третьої особи 1 не з`явився

від третьої особи 2 не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №2177 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від "12" червня 2019 р. (повний текст підписано 21.06.2019р. у місті Харків) у справі №922/368/19 суддя Калініченко Н.В.

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , смт. Високий , Харківська область

до Фізичної особи ОСОБА_2 , смт. Орлівка, Харківська область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Фермерське господарство "Любава-2015", м.Харків, 2) Фізичної особи ОСОБА_3, м. Харків

про визнання права власності на корпоративні права

ВСТАНОВИЛА:

08.02.2019 позивач, фізична особа ОСОБА_1 , звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, фізичної особи ОСОБА_4 , про визнання права власності на корпоративні права у вигляді частки 100% у статутному капіталі ФГ "Любава-2015" за ОСОБА_1 з моменту набуття прав власності на корпоративні права за актом приймання-передачі від 11.12.2018 року (т.1 а.с 3-7).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2019 року відкрито провадження у справі № 922/368/19 за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с 158-160).

Водночас, даною ухвалою суду залучено до участі у справі ФГ "Любава-2015" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

22.04.2019 позивач звернувся до господарського суду з клопотанням про заміну належного відповідача, просив суд замінити відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача - ОСОБА_2 та залучити до участі у розгляді цієї справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача - ОСОБА_4 (т.2 а.с. 112-113).

Ухвалою суду від 22.04.2019 року частково задоволено клопотання позивача, змінено первісного відповідача, ОСОБА_4 , належним відповідачем - ОСОБА_2 у справі № 922/368/19.

Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 (т.2 а.с 125-127).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невизнання відповідачем ( ОСОБА_2 ) права власності за позивачем на частку у статутному (складеному) капіталі в розмірі 100% ФГ «Любава-2015». При цьому, як на підставу виникнення права власності позивач вказує на договір купівлі-продажу частки у статутному (складеному) капіталі товариства від 11.12.2018, який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.06.2019р. у справі №922/368/19 в позові відмовлено повністю (т.3 а.с. 6-12).

Рішення суду мотивовано не доведеністю заявлених позовних вимог, надані позивачем на обґрунтування позову докази жодним чином не свідчать про наявність реального порушення його прав з боку відповідача станом на час звернення позивача з позовом до суду.

Позивач, фізична особа ОСОБА_1 не погодився із зазначеним судовим рішення, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, прийняттям рішення з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 12.06.2019р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (т.3 а.с. 4-6).

Так, зокрема, апелянт зазначає, що як вбачається з предмета договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному (складеному) капіталі Фермерського господарства «Любава-2015» від 11.12.2018, відповідно до п.1 договору, продавець продав та передав покупцю, а покупець купив та прийняв від продавця частку у розмірі 100% у статутному (складеному) капіталі ФГ «Любава-2015», що в грошовому еквіваленті складає 2500 грн. Право власності на частку статутного капіталу фермерського господарства, що відчужується за даним договором, переходить до покупця з моменту підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі частки. Разом з переходом права власності на зазначену частку в статутному капіталі до покупця переходять всі права та обов`язки, що належать продавцю, передбачені установчими документами товариства та чинним законодавством (п.3 договору).

Між тим, ОСОБА_1 не купував підприємство як єдиний майновий комплекс, а придбав саме частку у розмірі 100% у статутному (складеному) капіталі фермерського господарства «Любава-2015», що в грошовому еквіваленті становить 2500 грн. Позивач придбав корпоративні права у ОСОБА_4 , який в свою чергу, придбав ЦМК на аукціоні в рамках процедури реалізації майна банкрута ОСОБА_2 .

Апелянт стверджує, що в даній справі не йдеться, ані про витребування власником свого майна з чужого володіння, ані про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, в частині зобов`язаних правовідносин, а йдеться про незаконну зміну державними реєстраторами відомостей, що містяться в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань власника корпоративних прав у вигляді 100% у статутному капіталі ФГ «Любава-2015» з ОСОБА_1 (позивач) на ОСОБА_2 (відповідача), чим останній і скористався, фактично здійснюючи управління ФГ «Любава-2015», що і стало з боку відповідача невизнання права власності ОСОБА_1 на вказані корпоративні права.

Скаржник наголошує, що договір купівлі-продажу ОСОБА_1 корпоративних прав у вигляді частки 100% у статутному капіталі фермерського господарства ніким не оспорений, не визнаний недійсним, фіктивним, удаваним та т.і., результати аукціону проведеного в рамках справи про банкрутство ФОП- ОСОБА_2 судом не скасовані; ОСОБА_1 не відчужував вказані корпоративні права, його право власності не припинялось, отже відсутні законні підстави для внесення змін державними реєстраторами до відомостей, що містяться в ЄДР стосовно власника корпоративних прав у вигляді 100% у статутному капіталі «Любава-2015» з ОСОБА_1 (позивач) на ОСОБА_2 (відповідач).

Таким чином, ОСОБА_1 продовжує залишатися власником вищезазначених корпоративних прав, а юридично відповідно до ЄДР, власником таких прав є ОСОБА_2 , при цьому підстави для таких змін відсутні.

Тож, підставами позову, є саме внесення 29.01.2019 незаконних та неправдивих відомостей до ЄДР про зміну державними реєстраторами відомостей, що містяться в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань власника корпоративних прав у вигляді 100% частки у статутному капіталі ФГ «Любава-2015» з ОСОБА_5 Б на ОСОБА_2 та в частині адреси ФГ, чим останній і скористався, фактично здійснюючи управління фермерським господарством, що і становить з боку відповідача невизнання права власності ОСОБА_1 на вказані корпоративні права.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф. (т.3 а.с. 50).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 року у справі №922/368/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та встановлено строк відповідачу та третім особам до 05.08.2019р. надати суду відзиви на апеляційну скаргу (т.3 а.с. 51-52).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 року у справі №922/368/19 справу призначено до розгляду на 28.08.2019 о 10:00 год.

07.08.2019 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, останній просить апеляційну каргу позивача залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 12.06.2019 у справі №922/368/19 залишити без змін.

Відзив долучено до матеріалів справи (т.3 а.с 91-93) .

Відзиви від третіх осіб до Східного апеляційного господарського суду не надходили.

28.08.2019р. через канцелярію Східного апеляційного господарського суду надійшов лист від представника відповідача О.О.Розумної з проханням перенести судове засідання на іншу дату через неможливість бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку з участю у судовому засіданні в іншій справі в Близнюківському районному суді Харківської області.

У судовому засідання позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити, рішення господарського суду Харківської області від 12.06.2019 скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, треті особи ОСОБА_4 та ФГ «Любава-2015» у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги були повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористалися.

Враховуючи те, що явка сторін не визнавалася обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третіх осіб, належним чином повідомлених про дату та час розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши позивача та його представника, розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріальної та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

11.12. 2018 року між ОСОБА_1 (покупець, позивач по справі) та ОСОБА_4 (продавець, тертя особа по справі) укладено договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному (складеному) капіталі Фермерського господарства "Любава-2015" (т.1 а.с 19).

Відповідно до п. 1 договору, продавець продав та передав покупцю, а покупець купив та прийняв від продавця частку у розмірі 100% у статутному (складеному) капіталі фермерського господарства "Любава-2015" (), що в грошовому еквіваленті складає 2 500,00 грн.

Право власності на частку статутного капіталу фермерського господарства, що відчужується за даним договором, переходить до покупця з моменту підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі частки.

Разом з переходом права власності на зазначену частку в статутному капіталі до покупця переходять всі права та обов`язки, що належать продавцю, передбачені установчими документами товариства та чинним законодавством (п. 3 договору).

Відповідно до статуту Фермерського господарства "Любава-2015" () продавець є засновником фермерського господарства і володіє часткою в статутному капіталі в розмірі 100%, що складає 2 500,00 грн. (п. 4 договору).

За домовленістю сторін вартість частки в статутному капіталі Фермерського господарства відчужується за оплату, в розмірі 100%, що складає 2 500,00 грн. (п. 7 договору).

Покупець набуває немайнових корпоративний прав (прав учасника та засновника фермерського господарства) після внесення відповідних змін та доповнень до установчих документів ФГ в зв`язку зі зміною складу учасників та їх реєстрації у відповідності зі статутом фермерського господарства та чинним законодавством України. Всі права та обов`язки учасника (засновника) ФГ переходять до покупця з моменту державної реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (п.п. 10, 11 договору).

Договір підписаний ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець).

11.12.2018 року між позивачем та третьою особою ОСОБА_4 складено акт прийому-передачі частки у статутному (складеному) капіталі фермерського господарства "Любава-2015" (т.1 а.с 20).

11.12.2018 року, рішенням власника/засновника фермерського господарства "Любава-2015", ОСОБА_4 вийшов зі складу засновників ФГ "Любава-2015"; включено до складу засновників ФГ "Любава-2015" ОСОБА_1 ; покладено на ОСОБА_1 обов`язки голови фермерського господарства "Любава-2015"; змінено юридичну адресу реєстрації місцезнаходження ФГ "Любава-2015"; затверджено статут ФГ "Любава-2015" у новий редакції; покладено на ОСОБА_4 повноваження щодо реєстрації змін до статуту ФГ "Любава-2015" та відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у державного реєстратора та осіб, на яких законом покладено функцію державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с 18).

Як вказував позивач у позовній заяві, він є власником частки у розмірі 100% корпоративних прав у статутному (складеному) капіталі фермерського господарства "Любава-2015" та головою ФГ "Любава-2015", що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань від 12.12.2018 (т.1 а.с 21), рішенням власника №2 від 11.12. 2018 та статутом ФГ "Любава-2015" в новій редакції (т.1 а.с 22-29).

Втім, 30.01.2019 року позивачу стало відомо про те, що до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни на протязі 29.01.2019 року щодо власника, керівника, адреси реєстрації ФГ "Любава-2015" та речових прав на земельні ділянки (77 записів).

Вказані зміни до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були внесені державним реєстратором ОСОБА_6 . з приміткою "скасування помилкового запису" всупереч навіть арештам та заборонам на внесення змін до корпоративних прав ФГ "Любава-2015" накладеним рішенням суду, зокрема, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.01.2019 року по справі № 635/576/19.

Позивач вказував, що його фактично позбавили права власності, що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду до ОСОБА_4 , а в подальшому, на підставі ст. 48 ГПК України, до ОСОБА_2 .

Заслухавши позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наведені вище приписи процесуального закону покликані забезпечити змагальність судового процесу, а також забезпечити додержання принципу правової визначеності, одним з проявів якого є неможливість задоволення позовних вимог за відсутності доказів.

Враховуючи предмет спору, а саме визнання права власності на корпоративні права у вигляді 100% у статутному капіталі ФГ «Любава - 2015» за ОСОБА_1 з моменту набуття права власності на корпоративні права за актом приймання - передачі від 11.12.2018, позивач має довести, на підставі належних та допустимих доказів, неправомірність дій відповідача, та факт порушення відповідачем прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.

Обов`язковою умовою надання судом правового захисту є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим та підтвердженим.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено і статтею 16 Цивільного кодексу України.

Водночас, зі змісту ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України вбачається, що можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача суб`єктивного права чи інтересу, порушення такого права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність наявному порушенню і відповідність законодавству) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого з означених елементів доказування для позивача зумовлює відмову у задоволені позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовною заяву до фізичної особи ОСОБА_4 (первісний відповідач), в подальшому позивачем подано клопотання про зміну відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_2 , яке було задоволено ухвалою господарського суду від 22.04.2019 року.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказав, що в судовому засіданні 22.04.2019 року позивач зазначив про те, що ним нові докази в обґрунтування позовних вимог не подаються, а зміст позовної заяви залишається незмінним, за виключенням двох абзаців (абз. 5 та 6 четвертого аркушу позовної заяви). Тобто, позовні вимоги до ОСОБА_2 ґрунтуються на позовній заяві, яка спочатку пред`являлася до ОСОБА_4 , за виключенням двох абзаців.

В обґрунтуванні підстав позову позивачем, зокрема зазначено про внесення державним реєстратором Ковальовим С.В. змін (запису) до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з приміткою "скасування помилкового запису", про що позивачу стало відомо наприкінці січня 2019 року.

В якості доказів на обґрунтування позовних вимог (звернення з позовом до суду до відповідача, ОСОБА_2 ) позивачем надано копії: договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному (складеному) капіталі фермерського господарства "Любава-2015" від 11.12.2018 року; акту приймання-передачі частки у статутному (складеному) капіталі фермерського господарська "Любава-2015"; рішення власника/засновника фермерського господарства "Любава-2015" від 11.12. 2018 року; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; статуту фермерського господарства "Любава-2015" (в новій редакції), затвердженого рішенням власника/засновника фермерського господарства "Любава-2015" № 2 від 11.12.2018 року; наказів № 1 та № 2 від 12.12. 2018 року.

Отже, як вірно зазначено господарським судом, предметом даного господарського спору є вимога позивача, фізичної особи ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про визнання права власності на корпоративні права у вигляді частки 100% у статутному капіталі ФГ "Любава-2015" з моменту набуття прав власності на корпоративні права за актом приймання-передачі від 11.12. 2018 року на підставі, зокрема ст. 392 ЦК України.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності (ч.2 ст. 16 ЦК України).

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивач, ОСОБА_1 зазначає, що набув право власності на частку у статутному капіталі ФГ «Любава» на підставі договору купівлі - продажу (відступлення) частки у статутному (складеному) капіталі ФГ «Любава» від 11.12.2016, укладеного з ОСОБА_4

Господарським судом зазначено, що представник позивача під час судового засідання 12.06.2019 року вказував на те, що позивачу не відомо, хто саме здійснив перереєстрацію права власності, але, оскільки внаслідок перереєстрації власником корпоративних прав у вигляді 100% у статутному капіталі ФГ "Любава-2015" значиться ОСОБА_2 , позовну заяву пред`явлено саме до даної особи.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що позовна заява та додані до неї документи не свідчать про порушення будь-яких прав ОСОБА_1 саме з боку ОСОБА_2 , не вбачається якими обставинами позивач обґрунтовує вимоги щодо захисту свого порушеного права.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду, що з цієї підстави позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування. Оскарження відповідачем процедури проведення аукціону (в межах справи № 922/3056/16 про банкрутство ФОП Довженка О.С.) не свідчить про оскарження або невизнання відповідачем права власності позивача, а свідчить лише про те, що відповідачем оспорюється саме проведення аукціону.

Крім того, з тексту позовної заяви вбачається, що в мотивувальній частині позовної заяви взагалі не зазначено, які саме дії відповідача, ОСОБА_2 , є підставою для звернення позивача з даним позовом в цілому і, зокрема за ст. 392 ЦК України, до суду.

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що у пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофімчук проти України», вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справа «Гарсія Руіз про Іспанії» заява №30544/96, п.23 ЕСНR 1999-І).

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 12.06.2019р. у справі №922/368/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 , смт. Високий, Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 12.06.2019 року у справі №922/368/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.06.2019 року у справі №922/368/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови буде складено та підписано 30.08.2019р.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота