ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2019 р. Справа№ 910/14881/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 31.05.2019 (вх. №09.1-04.1/4467/19 від 11.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу

у справі №910/14881/18 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка»

до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

про зобов`язання виконати умови договору, стягнення штрафних санкцій у сумі 100 812,44 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Севрук В.О., довіреність №1/2019 від 01.01.2019

від відповідача: не з`явились

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про зобов`язання виконати умови договору, стягнення штрафних санкцій у сумі 100 812,44 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2019 позов задоволено. Зобов`язано Державне підприємство «Завод 410 ЦА» виконати умови договору купівлі-продажу №УМТЗ-17-199/2 від 25.09.2017, а саме - прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» сигналізатори тиску МСТ-4К у кількості 10 (десяти) одиниць. Стягнуто з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» пеню у сумі 74 963,10 грн, штраф у сумі 25 849,34 грн та судовий збір у сумі 3 524,00 грн.

Після розгляду справи по суті від Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 17 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» про стягнення витрат на правничу допомогу. Ухвала мотивована тим, що позивачем порушено порядок подачі заяви про стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення по справі, а також не доведено поважність причин пропуску встановленого процесуального строку для подання доказів щодо розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», 31.05.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 31.05.2019 (вх. №09.1-04.1/4467/19 від 11.06.2019), в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 у справі №910/14881/18 скасувати та стягнути з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 17 000,00 грн, а також сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки, на думку позивача, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, у розмірі 17 000,00 грн, є підтвердженими належними доказами. Також скаржник зазначає, що він не мав можливості надати докази понесених витрат на правничу допомогу в повному обсязі до ухвалення рішення по справі, оскільки вчинити розрахунок таких витрат можливо лише після здійснення всіх необхідних процесуальних дій, пов`язаних з провадженням у справі. Крім того, апелянт стверджує, що ним було подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною б/н від 31.05.2019 (вх. №09.1-04.1/4467/19 від 11.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у справі №910/14881/18. Встановлено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам справи встановлено процесуальний строк для подання заяв, клопотань, пояснень. Справу призначено до розгляду на 19.08.2019.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники відповідача в судове засідання 19.08.2019 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення установи поштового зв`язку за кодом 370 про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідачу 10.07.2019 (вх. №09.2-04/73752/19).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У відповідності до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Представник позивача у судовому засіданні 19.08.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи №910/14881/18, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що під час подання позовної заяви позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правничу допомогу, орієнтовний розрахунок яких складав 5 500,00 грн. На підтвердження своїх вимог у цій частині позивач посилався на договір-доручення про надання правової допомоги від 22.05.2017 з Адвокатським бюро «Сергія Жечева» та на акт №12 приймання-передачі наданої правової допомоги від 31.10.2018, відповідно до якого загальна вартість послуг з надання правової допомоги склала 5 500,00 грн.

19.04.2019, тобто після ухвалення рішення у справі, позивачем була подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 17 000,00 грн, в якій позивач зазначає про фактично понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн, та надає акт приймання-передачі наданої правової допомоги №56 від 19.04.2019 та платіжне доручення №6228 від 19.04.2019 на суму 17 000,00 грн.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ст.ст. 129, 221 ГПК України до закінчення судових дебатів позивачем не було зроблено заяви про стягнення судових витрат після розгляду справи. Також, як зазначив місцевий господарський суд, позивач не надав жодних доказів на підтвердження наявності поважних причин неможливості подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та доказів щодо понесених ним судових витрат на правничу допомогу у сумі 17 000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вищевикладеними висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи наявні два акти приймання-передачі наданої правової допомоги, якими позивач підтверджує надання йому правничої допомоги - акт №12 від 31.10.2017 (а.с. 52) та акт №56 від 19.04.2019 (а.с. 138), розмір наданих послуг відповідно до яких складає 5 500,00 грн та 17 000,00 грн відповідно. З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту акту №12 від 31.10.2018, до складу наданих послуг увійшли: правовий аналіз укладеного між позивачем та відповідачем договору, роз`яснення позивачу судового порядку та процедури стягнення заборгованості за порушення виконання зобов`язань, підготовка позовної заяви до Господарського суду міста Києва та підготовка додатків до позовної заяви. На надання вказаних послуг було витрачено 11 годин.

Також, як вбачається зі змісту акту №56 від 19.04.2019, до складу наданих послуг увійшли: підготовка позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви та роз`яснення позивачу судового порядку та процедури стягнення заборгованості за порушення виконання зобов`язань. На надання зазначених послуг, як зазначено в акті від 19.04.2019, було витрачено вже 13 годин, вартість надання послуг становить 6 500,00 грн. Крім того, до складу правничої допомоги відповідно до акту №56 включено участь представника у трьох судових засіданнях, на що було витрачено 3 години. Вартість зазначених послуг становить 10 500,00 грн, а всього вартість послуг з надання правничої допомоги становить 17 000,00 грн.

Дослідивши вказані акти приймання-передачі наданої правової допомоги, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що послуги, надані відповідно до акту №12 та частина послуг, зазначених в акті №56, є одними й тими самими та такими, що надавалися позивачу до моменту звернення до господарського суду з даним позовом, а саме: підготовка позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви та роз`яснення позивачу судового порядку та процедури стягнення заборгованості за порушення виконання зобов`язань. Однак, вартість вказаних послуг та час витрачений на їх надання, вказана в акті №12, не відповідає вартості та часу надання цих самих послуг, вказаних в акті №56.

На переконання колегії, вказана невідповідність свідчить про необґрунтованість розміру наданих позивачу послуг з надання правничої допомоги в цій частині. Відтак, оскільки суду не подано обґрунтованого розрахунку розміру судових витрат на правничу допомогу, надану до моменту подання позову до суду, такі судові витрати не можуть визнаватися судом підтвердженими.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт стверджує, що ним було подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у порядку, передбаченому чинним законодавством. Судова колегія не погоджується із зазначеним твердженням, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як зазначив місцевий господарський суд, у судовому засіданні, яке відбулось 18.04.2019, тобто в день ухвалення судового рішення по справі, представник позивача під час дослідження доказів по справі на питання суду зазначив, що доказів понесення витрат на правничу допомогу у сумі 5 500,00 грн ним не надано. При цьому представник позивача не зазначив, що ним буде подана заява про вирішення цього питання після розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, оскільки представником позивача згідно з вимогами ч. 8 ст. 129 ГПК України не зроблено відповідної заяви, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем порушено порядок подачі заяви про стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення по справі.

Доводи скаржника про те, що він не мав можливості надати докази понесених витрат на правничу допомогу в повному обсязі до ухвалення рішення по справі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо недотримання позивачем вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» про стягнення витрат на правничу допомогу. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 у справі №910/14881/18 відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 129, 221, 244 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у справі №910/14881/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у справі №910/14881/18 залишити без змін.

3. Справу №910/14881/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 23.08.2019