СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2019 р. Справа № 922/512/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Центр" (вх. №2183 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 11.06.2019 у справі № 922/512/19 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Погореловою О.В., повний текст рішення підписано 20.06.2019)

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Центр", м.Харків,

до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м.Харків,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_1 , м

.Харків, 2 ) ОСОБА_2 , м.

Харків, 3 ) ОСОБА_3 , м . Харків

, 4 ) ОСОБА_4 , м.Харків

, 5 ) ОСОБА_5 , м.Харків,

6) ОСОБА_6 , м.Харків

, 7 ) ОСОБА_7 , м.Харків

, 8 ) ОСОБА_8 , м.Харків,

про від`єднання від мережі газопостачання,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Центр" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" від`єднати від мережі газопостачання неправомірно встановлені автономні газові котли у квартирах, розташованих за адресою: АДРЕСА_8.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.06.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим та винесено внаслідок неправильного встановлення судом обставин, що мають значення для справи, та неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, що фактично склалися, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 11.06.2019 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що повноваження щодо розпорядження неподільним майном ОСББ «Центр», зокрема, системою тепло та газопостачання було передано ПП «Слобідська Усадьба» на підставі укладеного із ОСББ «Центр» договору управління житловим будинком. На думку позивача, суд помилково ототожнює функцію управителя щодо обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання і вжиття заходів щодо удосконалення внутрішньобудинкових інженерних мереж з правом розпорядження вказаним майном шляхом надання згоди на внесення до вказаних систем змін окремими співвласниками без згоди інших співвласників. Таким чином, як зазначає позивач, суд першої інстанції помилково вважає, що власники квартир по АДРЕСА_8 мали право щодо внесення змін до внутрішньобудинкових систем теплопостачання (неподільного майна, що є спільною сумісною власністю) без погодження із іншими власниками у особі спеціально створеного суб`єкта - ОСББ, натомість погоджуючи такі зміни із неналежним суб`єктом - ПП «Слобідська Усадьба», якому такі повноваження не належали виходячи з норм законодавства та умов договору.

01.08.2019 до суду від представника третіх осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7210), в якому треті особи проти апеляційної скарги заперечували, посилаючись, зокрема, на те, що встановлення у відповідних квартирах автономного поквартирного опалення та від`єднання від загальнобудинкової системи опалення і гарячого водопостачання здійснено не самовільно, а на підставі письмових дозволів управителя будинку (ПП «Слобідська Усадьба»), відповідно до технічних умов газопостачальної організації та згідно затверджених проектів. Усі зазначені документи були вивчені судом першої інстанції, у тому числі в оригіналах, наданих для огляду в судовому засіданні представником відповідача. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

01.08.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7212), в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що проекти на встановлення автономного опалення по АДРЕСА_8 виконані на підставі заяв замовників згідно з технічними умовами, виданими ПАТ «Харківміськгаз» з дотриманням чинного законодавства та дозволів ПП «Слобідська Усадьба». Також звернув увагу, що предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Позивачем не було змінено ані предмет, ані підставу позову. Отже, посилання позивача на недійсність та нікчемність договору управління житловим будинком, укладеним між ОСББ «Центр» та ПП «Слобідська Усадьба» перебувають поза межами спірних правовідносин. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача та представник третіх осіб у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 25.04.2005 з балансу АТЗТ «Макрокап Девелопмент Україна» було передано на баланс Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Центр" житловий будинок, розташований по АДРЕСА_8 , що підтверджується актом приймання-передачі житлового будинку з розміщенням на першому поверсі адміністративно-офісних приміщень від 25.04.2005.

На підставі рішення загальних зборів ОСББ «Центр» (протокол № 2 від 01.02.2005) позивачем було укладено договір управління житловим будинком з управителем - Приватним підприємством «Слобідська Усадьба» строком на 10 років (п. 6.1 договору).

30.06.2011 між ОСББ «Центр» та ПП «Слобідська Усадьба» підписано угоду про розірвання договору управління житловим будинком від 01.02.2005, відповідно до якої сторони дійшли згоди про розірвання договору управління житловим будинком АДРЕСА_8 з 01.07.2011.

У 2004 - 2007 роках власниками квартир АДРЕСА_8 здійснено встановлення автономного поквартирного опалення, а саме:

- власник квартири АДРЕСА_17 ОСОБА_9 здійснив встановлення автономного поквартирного опалення у належній йому квартирі на підставі листа-погодження з технічними умовами №І-285/06 від 27.02.2006, виданого ПАТ "Харківміськгаз", та з дозволу управителя житлового будинку АДРЕСА_8 (лист ПП "Слобідська Усадьба" за вих. № 37 від 19.08.2005);

- власник квартири АДРЕСА_18 здійснила встановлення автономного поквартирного опалення у належній їй квартирі на підставі листа-погодження з технічними умовами №І-66/07т від 13.01.2007, виданого ПАТ "Харківміськгаз", та з дозволу управителя житлового будинку АДРЕСА_8 (лист ПП "Слобідська Усадьба" за вих. № 247 від 31.09.2006);

- власник квартири АДРЕСА_19 ОСОБА_10 здійснила встановлення автономного поквартирного опалення у належній їй квартирі на підставі листа-погодження з технічними умовами №08ту/3363 від 24.11.2004, виданого ПАТ "Харківміськгаз", та з дозволу управителя житлового будинку АДРЕСА_8 (лист ПП "Слобідська Усадьба" за вих. № 33 від 08.11.2004);

- власник квартири АДРЕСА_20 здійснив встановлення автономного поквартирного опалення у належній йому квартирі на підставі листа-погодження з технічними умовами №І-715/05т від 11.05.2005, виданого ПАТ "Харківміськгаз", та з дозволу управителя житлового будинку АДРЕСА_8 (лист ПП "Слобідська Усадьба" за вих. № 23 від 14.03.2005);

- власник квартири АДРЕСА_21 (станом на дату розгляду справи власником квартири є гр. ОСОБА_4 ) здійснила встановлення автономного поквартирного опалення у належній їй квартирі на підставі листа-погодження з технічними умовами №І-3122/05т від 15.11.2005, виданого ПАТ "Харківміськгаз", та з дозволу управителя житлового будинку АДРЕСА_8 (лист ПП "Слобідська Усадьба" від 17.10.2005);

- власник квартири АДРЕСА_22 ОСОБА_1 здійснила встановлення автономного поквартирного опалення у належній їй квартирі на підставі листа-погодження з технічними умовами №І-116/05т від 02.02.2005, виданого ПАТ "Харківміськгаз", та з дозволу управителя житлового будинку АДРЕСА_8 (лист ПП "Слобідська Усадьба" за вих. № 7 від 25.02.2004);

- власник квартири АДРЕСА_23 здійснив встановлення автономного поквартирного опалення у належній йому квартирі на підставі листа-погодження з технічними умовами №І-1443/07т від 20.06.2007, виданого ПАТ "Харківміськгаз", та з дозволу управителя житлового будинку АДРЕСА_8 (лист ПП "Слобідська Усадьба" за вих. № 103 від 26.04.2007);

- власник квартири АДРЕСА_16 ОСОБА_3 здійснила встановлення автономного поквартирного опалення у належній їй квартирі на підставі листа-погодження з технічними умовами №І-714/05т від 11.05.2005, виданого ПАТ "Харківміськгаз", та з дозволу управителя житлового будинку АДРЕСА_8 (лист ПП "Слобідська Усадьба" за вих. № 11 від 08.02.2005).

Як зазначає позивач, у 2011 році правління ОСББ «Центр» було переобране. До правління потрапили особи, які мали автономні котли у своїх квартирах. Маніпулюючи свідомістю співробітників ОСББ, вони покривали свої недоліки та продовжували незаконно, безконтрольно, небезпечно експлуатувати автономні котли, не сплачуючи належних платежів за опалення. У 2017 році склалась небезпечна ситуація у будинку, як наслідок грубого порушення правил експлуатації автономних газових котлів. Тоді рішенням загальних зборів було переобране правління і стало питання правомірності та безпеки експлуатації таких котлів, а також справедливої сплати внесків.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №321 від 02.04.2018, в якій позивач просив терміново, у строк 10 діб з дати отримання даної претензії особистим розпорядженням по ПАТ «Харківміськгаз» зобов`язати працівників технічного відділу від`єднати від мережі газопостачання та заглушити газопровід до незаконно працюючих котлів за адресою: АДРЕСА_8 зазначених вище квартир.

Відповідач у відповідь листом від 13.04.2018 повідомив позивача, що встановлення автономного опалення за адресою: АДРЕСА_8 зазначених вище квартир виконано на підставі заяв замовників (власників квартир), згідно з технічними умовами, які видані ПАТ «Харківміськгаз» з дотриманням чинного законодавства та з дозволів директора ПП "Слобідська Усадьба".

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 Цивільного кодексу України (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта в частині посилання ним на положення Статуту ОСББ «Центр» в редакції від 15.12.2004, з урахуванням того, що в матеріалах справи наявна копія Статуту в редакції 2017 року.

Щодо посилання позивача на те, що власники квартир по АДРЕСА_8 не мали права на внесення змін до внутрішньобудинкових систем теплопостачання без погодження із іншими власниками у особі спеціально створеного суб`єкта - ОСББ, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції чинній станом на момент укладення договору управління житловим будинком) об`єднання після набуття статусу юридичної особи може, зокрема: прийняти на власний баланс весь житловий комплекс; укласти договір з будь-якою юридичною особою, статут якої передбачає можливість здійснення такої діяльності, про передачу їй на баланс усього житлового комплексу або його частини.

Відповідно до абз. 13 ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у редакції чинній у 2005-2007 роках) управитель - це юридична особа, яка здійснює управління неподільним та загальним майном житлового комплексу за дорученням власника (власників) майна і забезпечує його належну експлуатацію.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (у наведеній вище редакції) управління неподільним та загальним майном житлового комплексу здійснює управитель шляхом:

- належної експлуатації житлового комплексу та забезпечення відповідних умов користування власним, неподільним та загальним майном власників;

- накопичення необхідних коштів на проведення поточних та капітальних ремонтів відповідно до законодавства;

- отримання відшкодування від винної особи за збитки, заподіяні майну, яке перебуває у нього на балансі, або своєчасного звернення до суду щодо відшкодування збитків у примусовому порядку.

У разі якщо балансоутримувачем є об`єднання, рішення про форму управління приймається на загальних зборах кваліфікованою більшістю голосів.

У цьому випадку управління неподільним та загальним майном житлового комплексу об`єднання може здійснювати у формі:

- управління неподільним та загальним майном через статутні органи об`єднання;

- передачі всіх або частини функцій по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу юридичній особі за договором;

- делегування визначених статутом повноважень по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу асоціації.

З наведеного випливає, що оскільки на підставі рішення загальних зборів позивача (протокол № 2 від 01.02.2005) позивачем було укладено договір управління житловим будинком з управителем - Приватним підприємством "Слобідська Усадьба", то позивачем було обрано форму управління житловим будинком у вигляді передачі функцій по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу юридичній особі за договором, що також підтверджується п.1.1. договору з ПП «Слобідська Усадьба».

Як вбачається з договору управління житловим будинком, укладеного між ОСББ «Центр» та Приватним підприємством "Слобідська Усадьба" (управителем), саме управителю було доручено (делеговано) позивачем здійснення, зокрема, функцій з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, а також вжиття заходів щодо удосконалення внутрішньобудинкових інженерних мереж, до яких за своєю сутністю належать і мережі теплопостачання. В зв`язку з чим письмові дозволи управителя житлового будинку по АДРЕСА_8 на встановлення систем поквартирного автономного опалення, надані власникам квартир АДРЕСА_8 правомірно, в межах повноважень та компетенції управителя будинку Приватного підприємства "Слобідська Усадьба".

Відповідно до п.24 -26 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (в редакції від 21.07.2005) споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Пунктом 2.1. «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 N 4 (в редакції від 22.11.2005) передбачалась можливість відключення окремих приміщень житлового будинку за умови дотримання власником (наймачем) приміщення процедури відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169 до п.2.1. вказаного Порядку були внесені зміни, які набули чинності 20.12.2007, згідно яких була виключена можливість відключення окремих приміщень житлового будинку від мережі централізованого опалення, натомість була встановлена можливість відключення всього житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи те, що треті особи від`єднались від мережі газопостачання протягом 2004-2007 роках, чинним законодавством в зазначений період дозволялось відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення, зміни і доповнення до Порядку були внесені в листопаді 2007 року на підставі наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169, та набули чинності 20.12.2007, дія цього Порядку на них не поширюється.

Матеріалами справи підтверджується, що власниками квартир АДРЕСА_8 встановлення у належних їм квартирах автономного поквартирного опалення та від`єднання від загальнобудинкової системи опалення і гарячого водопостачання здійснено на підставі письмових дозволів управителя будинку -ПП "Слобідська Усадьба" та відповідно до технічних умов газопостачальної організації ПАТ «Харківміськгаз».

Крім того, позивачем не додано доказів на підтвердження небезпечної ситуації у будинку внаслідок грубого порушення правил експлуатації автономних газових котлів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Отже, наведені положення законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Колегія суддів зазначає, що ОСББ «Центр» позов пред`явлено до ПАТ «Харківміськгаз» про від`єднання від мережі газопостачання неправомірно встановлених автономних газових котлів у квартирах, розташованих за адресою: АДРЕСА_8. Однак, позивачем не обґрунтовано з посиланням на діюче законодавство, та не доведено належними та допустимими доказами, з урахуванням суб`єктного складу учасників справи, якими саме діями відповідача порушено право чи інтерес позивача, в зв`язку з чим місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні даного позову.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Дія 97 проти України" зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.

З урахуванням наведеного колегія суддів не надає оцінці всім доводам апелянта, викладеним в апеляційній скарзі, зокрема, щодо форми договору управління, з огляду на те, що позивачем наведені обґрунтування не зазначались в позовній заяві та в подальшому не були уточнені в строки та в порядку визначені процесуальним законодавством, та не входили в предмет доказування в межах даної справи в суді першої інстанції.

Крім того, слід наголосити, що в період з 01.02.2005 по 30.06.2011 ПП «Слобідська Усадьба» на підставі даного договору здійснювалось управління житловим будинком, і надання оцінки обставинам його укладення (неукладення) в межах даної справи, без залучення ПП «Слобідська Усадьба» до участі у справі та можливості ефективно представляти свої інтереси у суді, може привести до порушення прав та інтересів як даної особи, так і інших осіб, що являється порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд).

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 11.06.2019 у справі № 922/512/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Центр" (вх. №2183 Х/2) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 11.06.2019 у справі № 922/512/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.08.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна