РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2019 р.Справа № 910/28282/15

За позовом AMERICAN SOCIETY OF COMPOSERS, AUTHORS AND

PUBLISHERS (ASCAP), BROADCAST MUSIC, INC (BMI) в

особі Державної організації "Українське агентство з авторських

та суміжних прав"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ"

про стягнення 45 472, 00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Коваленко О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді у господарському суді міста Києва перебуває справа №910/28282/15 за позовом АMERICAN SOCIETY OF COMPOSERS, AUTHORS AND PUBLISHERS (ASCAP), BROADCAST MUSIC, INC (BMI) в особі Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" про стягнення 45 472, 00 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2016р. у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи мі суддями від 26.10.2016р. справу передано на розгляд судді Зеленіній Н.І., у зв`язку звільненням судді Прокопенко Л.В.

До господарського суду міста Києва з експертної установи надійшли матеріали справи з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою від 25.02.2019 р. суддею Зеленіною Н.І. прийнято справу №910/28282/15 до провадження; поновлено провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, та призначено підготовче засідання 20.03.2019 р.

У підготовчому засіданні 20.03.2019 р. представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 20.03.2019 р. підготовче засідання відкладено на 16.04.2019 р.

Підготовче засідання 16.04.2019 р. не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Зеленіної Н.І.

Ухвалою від 22.04.2019 р. сторін викликано у підготовче засідання на 14.05.2019 р.

Протокольною ухвалою від 14.05.2019 р. закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду по суті на 19.06.2019 р.

Протокольною ухвалою від 19.06.2019 р. розгляд справи відкладено на 02.07.2019 р.

Протокольною ухвалою від 02.07.2019 р. судове засідання відкладено на 31.07.2019 р.

У судовому засіданні 31.07.2019 р. оголошувалась перерва до 13.08.2019 р.

Представник позивача у судовому засіданні 13.08.2019 р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання вкотре не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляд у справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 13.08.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (надалі - позивач) є організацією колективного управління відповідно до Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління № 3/2003 від 22.08.2003 р. (а.с.25 т.1).

31.12.2004 р. між Державним підприємством "Українське агентство з авторських та суміжних прав" і BROADCAST MUSIC, INC. (BMI) укладено договір про взаємне представництво інтересів з подальшими змінами і доповненнями, внесеними відповідними додатковими угодами (а.с.106-128 т.1).

01.01.2006 р. між Державним підприємством "Українське агентство з авторських та суміжних прав" і АMERICAN SOCIETY OF COMPOSERS, AUTHORS AND PUBLISHERS (ASCAP) укладено договір про взаємне представництво інтересів з подальшими змінами і доповненнями, внесеними відповідними додатковими угодами (а.с.129-161 т.1).

Таким чином, ДО "УААСП" на підставі одержаних повноважень за Договорами про взаємне представництво інтересів з іноземними організаціями колективного управління BROADCAST MUSIC. INC (BMI), АMERICAN SOCIETY OF COMPOSERS, AUTHORS AND PUBLISHERS (ASCAP) перейшло право на звернення за захистом порушених майнових авторських прав вказаних організації.

Крім того, Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є постійним і повноважним членом міжнародної неурядової організації - Міжнародна конфедерація авторських та композиторських товариств (CISAC), заснованої у 1926 році з метою забезпечення захисту творців духовних цінностей і координації технічної діяльності між товариствами авторів та композиторів. Зазначене підтверджується, зокрема, листом Міжнародна конфедерація авторських та композиторських товариств (CISAC) від 02.04.2013 року, в якому зазначено, що ДП УААСП (правонаступником якого є Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав") є визнаним членом CISAC з 15.12.2000 року та зобов`язане діяти згідно з правилами CISAC. Кожне товариство має повну детальну інформацію щодо кожного члена та кожного твору створеного його членами. Інформація про твори, надана членами кожного товариства також надається кожному товариству-партнеру. Товариства можуть отримати лані за допомогою юридично дійсних та аутентичних електронних баз даних, які складають частину мережевого проекту Загальна Інформаційна Система CISAC ("CIS-net"), наприклад: товариство до якого належить певний композитор, автор або видавець, може бути визначене, якщо звернутися до так званого каталогу Зацікавлених Сторін (більш відома як "ІРІ"). Управління ІРІ було передано швейцарському товариству SUISA. ІРІ - електронна база даних, яка вміщує інформацію про композиторів, авторів та видавців творів, які захищені авторським правом, і яка надається товариством SUISA для всіх товариств світу у електронному вигляді.

Також, між SUISA Швейцарським товариством з прав авторів на музичні твори, як власником і менеджером ІРІ Системи та Державним підприємством "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (правонаступником якого є Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав"), як користувачем, була укладена Угода користувачів ІРІ, відповідно до якої користувачу надано доступ до системи ІРІ.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право та суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень.

Позивач в обґрунтування поданого позову посилається на те, що 06 серпня 2015 року відповідач у приміщенні супермаркету "Мегамаркет" за адресою: вул. В.Гетьмана, 6Б, м. Київ, здійснив публічне виконання музичних творів з текстом:

- Spanish Еyes у виконанні Bert Kaemfert (BMI);

- Samba De Janeiro у виконанні Bellini (BMI);

- Honestу у виконанні Billy Joel (ASCAP),

майнові авторські права на які належать позивачам та знаходяться в колективному управлінні ДО "УААСП", попередньо не отримавши на це згоди суб`єктів авторського права, чим порушив виключні майнові авторські права позивачів на такі твори.

Факт публічного виконання відповідачем вказаних музичних творів підтверджується записом використання музичних творів та Актом Фіксації публічного сповіщення творів від 06.08.2015 р.

Відповідач у відзиві (поданий до суду 26.01.2016 р.) проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт використання зазначених музичних творів відповідачем, з огляду на те що, зокрема, ТОВ "ТВИЧ" при здійсненні своєї господарської діяльності взагалі не використовує музичні твори, при чому технічні можливості для такого використання у відповідача відсутні; позивачем не вказано та не доведено, за допомогою якого саме джерела (пристрою) відбувалося публічне виконання спірних музичних творів, що є необхідним для встановлення факту порушення виключних майнових прав суб`єктів авторського права саме з боку відповідача; Акт фіксації від 06.08.2015 року складений без участі посадових осіб органів контролю, правоохоронних органів, уповноваженого представника відповідача, та не може бути врахований господарським судом як належний доказ у справі.

Проте, такі доводи відповідача спростовуються зібраними у матеріалах справи доказами, зокрема, дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, фіскальним чеком (а.с.169, т.1), Актом фіксації від 06.08.2015 р. (а.с.55 т.1), та не приймаються судом до уваги, з урахуванням наступного.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

За приписами статей 48 і 49 Закону України"Про авторське право і суміжні права" можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб`єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема, збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб`єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб`єктам.

Водночас суб`єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об`єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об`єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об`єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об`єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об`єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо). Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб`єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

За наявності договорів з суб`єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб`єктів авторського права суд повинен з`ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб`єктом авторського права.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась і Верховним судом, зокрема, у справах №910/6038/16 (постанова від 03.04.2018 р.), №910/6037/16 (постанова від 27.02.2018 р.).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності.

Згідно з п. 5 статті 15 Закону України"Про авторське право та суміжні права", автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до п. п. 2, 7 ч. 3 ст. 15 Закону виключним правом автора (чи особи, яка має авторське право) є в тому числі право на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами.

Пунктом 5 ст. 15 вказаного Закону, автор (чи інша особа, яка має авторське право), має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до статей 31, 32, 33 Закону використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ст. 50 Закону, порушенням авторського права є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб`єктів авторського права, визначені статтею 15, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 1 Закону України"Про авторське право та суміжні права", публічне виконання - це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

У пункті 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12"Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов`язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об`єкта суміжних прав позивачем: мають бути з`ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об`єкта такого права.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Верховний Суд України у постанові від 11.11.2015 р., скасовуючи попередні рішення судів та направляючи справу на новий розгляд, зазначив, зокрема, що суд не встановив, за допомогою якого саме джерела (пристрою) відбувалося публічне виконання спірних творів, що є необхідним для розмежування поняття публічного виконання та публічного сповіщення і, відповідно, для встановлення факту порушення виключних майнових прав суб`єктів авторського права саме з боку відповідача.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглянувши дану справу, оцінивши зібрані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи належним чином підтверджуються доводи тверджень позивачів про те, що використання музичних творів Spanish Еyes у виконанні Bert Kaemfert, Samba De Janeiro у виконанні Bellini, Honestу у виконанні Billy Joel (ASCAP), здійснено саме відповідачем, шляхом публічного виконання у приміщенні супермаркету "Мегамаркет" за адресою: вул. Гетьмана, 6Б, м. Київ.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 41 340,00 грн. компенсації (по 10 мінімальних заробітних плат (на дату звернення з позовом) за кожен сповіщений твір), та 4 134,00 грн. штрафу.

Пунктом "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) передбачено право суб`єкта авторського права подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Таким чином, стягнення компенсації є альтернативним видом відповідальності.

Пунктом "г" частини другої статті 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв`язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Так, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об`єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об`єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена, зокрема, в оглядовому листі № 01-06/417/2012 від 04.04.2012 р.

Таким чином, беручи до уваги зазначену позицію Вищого господарського суду України та обставини порушення відповідачем виключних майнових авторських прав, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає обґрунтованим стягнення компенсації у загальному розмірі 41 340,00 грн., тобто у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за порушення виключних авторських майнових прав на кожен зі спірних музичних творів.

При цьому, суд не вбачає достатніх підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 4 134,00 грн., у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВИЧ" (49057, м. Дніпро, просп. Б.Хмельницького, 180; ) на користь AMERICAN SOCIETY OF COMPOSERS, AUTHORS AND PUBLISHERS (ASCAP) та BROADCAST MUSIC, INC (BMI) в особі Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 41-А, офісне приміщення 1-3; ) 41 340 (сорок одну тисячу триста сорок) грн. 00 коп. компенсації та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.08.2019 р.

Суддя Н.І.Зеленіна