ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Справа № 924/1236/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Юрчук М.І. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Пиріг О.В. - в режимі відеоконференції;

відповідача - Орел Р.В. - в режимі відеоконференції;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гедзенюка Сергія Миколайовича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року (повний текст складено 10.04.2018) у справі №924/1236/17 (суддя Муха М.Є)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" Кашути Дмитра Євгеновича

до Фізичної особи-підприємця Гедзенюка Сергія Миколайовича

про стягнення 18 120,63 доларів США заборгованості за кредитом згідно договору кредиту та забезпечення №237/АК-2007 від 05.12.2007, 8 353,48 доларів США заборгованості за нарахованими процентами, 6 192,15 грн. заборгованості за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування, що еквівалентно 672 439,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року у справі №924/1236/17 позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" Кашути Дмитра Євгеновича до Фізичної особи-підприємця Гедзенюка Сергія Миколайовича про стягнення 18 120,63 доларів США заборгованості за кредитом згідно договору кредиту та забезпечення №237/АК-2007 від 05.12.2007р., 8 353,48 доларів США заборгованості за нарахованими процентами, 6 192,15 грн. заборгованості за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування задоволено.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Гедзенюка Сергія Миколайовича на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" Кашути Дмитра Євгеновича - 18 120,63 (вісімнадцять тисяч сто двадцять доларів 63 центів) США заборгованості за кредитом, 8 353,48 (вісім тисяч триста п`ятдесят три долари 48 центів) США, 6 192,15грн. (шість тисяч сто дев`яносто дві гривні 15коп.) заборгованості за щомісячною комісією за кредитне обслуговування та 10 792,35грн. (десять тисяч сімсот дев`яносто дві гривні 35 коп.) судового збору.

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" Кашути Дмитра Євгеновича () в дохід Державного бюджету України (по коду класифікації доходів бюджету 22030101, рахунок отримувача 3002, отримувач коштів УДКСУ у м. Хмельницькому, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, (призначення платежу: *;101;__________;) - 414,77грн. (чотириста чотирнадцять гривень 77 коп.) судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ФОП Гедзенюк С.М. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та закрити провадження у даній справі.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представник апелянта повністю підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та просила її задоволити, а рішення місцевого господарського суду скасувати в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення місцевого господарського суду - скасувати, прийнявши нове рішення, яким в позові відмовити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Експобанк" (банк/позивач) та фізичною особою - підприємцем Гедзенюком Сергієм Миколайовичем (позичальник/відповідач) укладено договір кредитування і забезпечення №237/АК - 2007 (далі - договір), відповідно до п.1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 19 000 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. У порядку, що передбачений цим договором, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних від суми кредиту. Позичальник повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком (Додаток № і до даного договору), але не пізніше 4 грудня 2014 року.

Банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 . Видача Позичальнику кредиту з позичкового рахунку (за умови виконання позичальником п.п. 2.2, 3.1 цього договору) здійснюється шляхом оплати рахунку-фактури з позичкового рахунку протягом дня (днів) після підписання Сторонами цього Договору. Розрахунковим періодом для сплати процентів є період з першого по останнє число місяця, що передує місяцю сплати процентів. Позичальник щомісяця, до 4 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом на рахунок банку № НОМЕР_2 . Проценти нараховуються за весь період користування кредитом. Остаточний розрахунок за процентами провадиться одночасно з поверненням кредиту у строки, що зазначені у цьому договорі. Проценти нараховуються виходячи із умовної кількості днів у році 360 днів (іноземна валюта) (п.п.3.3, 3.5 договору).

Позичальник повертає кредит банку шляхом внесення готівки через касу Банку/переказу коштів на позичковий рахунок із спливом строку, що встановлений п.1.3 цього договору та графіком повернення кредиту.

Пунктом 3.8 договору встановлено наступну черговість виконання позичальником грошових зобов`язань: якщо строк повернення кредиту ще не настав, у першу чергу сплачуються штрафи, прострочена заборгованість за комісією, що нарахована згідно п. п. 4.5.1, 4.5.2 цього договору, та пеня за її несвоєчасну сплату, прострочена заборгованість за процентами та пеня за їх несвоєчасну сплату, строкова заборгованість за процентами, прострочена заборгованість за кредитом та пеня за несвоєчасне повернення кредиту, а потім строкова заборгованість за кредитом. Залишок коштів може бути спрямований на дострокове повернення кредиту або сплату процентів; якщо строк повернення кредиту сплинув, то черговість виконання Позичальником грошових зобов`язань визначається Банком самостійно згідно чинного законодавства України та правил Банку.

Відповідно до п.п.4.5.1 договору, позичальник зобов`язується протягом строку дії цього Договору щомісяця до 4 числа сплачувати на рахунок Банку комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом, що обліковується на позичковому рахунку в останній день місяця, що передує місяцю, у якому сплачується комісія.

За несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення. За несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування (п. 4-5 цього договору) позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення. За нецільове використання кредиту позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20% від суми коштів, що використані не за цільовим призначенням. (п.п. 5.2 - 5.4 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення строку користування кредитом та належного виконання сторонами цього договору.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Додатком №1 до договору сторонами узгоджено графік прогнозованих погашень по кредиту.

Угодою від 04.02.2008 до договору від 05.12.2007 №237/АК-2007 сторони виклали п.п.35 та п.п.4.5.2 в новій редакції та передбачили, що: "Позичальник щомісяця, до 18 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом на рахунок Банку № НОМЕР_2 відповідно до цього договору. Проценти нараховуються за період користування кредитом. Остаточний розрахунок по процентах провадиться одночасно з поверненням кредиту у строки, що зазначені у цьому договорі. Проценти нараховуються з умовної кількості днів у році - 360 днів. Розрахунковим періодом для сплати процентів є період з першого по останнє число місяця, що передує місяцю сплати процентів", а також протягом строку дії цього Договору щомісяця до 18 числа кожного місяця сплачувати на рахунок Банку № НОМЕР_3 комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом, що обліковується на позичковому рахунку в останній робочий день місяця, що передує місяцю, у якому сплачується комісія. Ця комісія сплачується у національній валюті України за офіційним курсом обміну валют, що встановлений Національним Банком України у день сплати комісії.

Як встановлено судами обох інстанцій, позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредит у розмірі 19 000 дол. США, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками по рахункам за період з 05.12.2007 по 05.12.2014.

Натомість, відповідач, в порушення умов договору та взятих на себе зобов`язань, кредитні кошти повернув частково.

Внаслідок таких неправильних дій відповідача, останнім створена заборгованість в розмірі 26 474,11 дол. США та 6 192,15 грн, з яких заборгованість по кредиту - 18 120,63 дол. США, заборгованість по відсотках за користуванням кредитом - 8 353,48 дол. США, заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування - 6 192,15 грн.

На претензію від 01.06.2016 з вимогою в добровільному порядку ліквідувати наявний борг, відповідач відповіді не дав, розрахунків не здійснив.

При цьому, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів на підтвердження добровільного погашення вказаної заборгованості відповідачем не подано; відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Оскільки, як встановлено судами обох інстанцій, існує заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 18 120,63 дол. США заборгованості за кредитом, 8 353,48 дол. США, 6 192,15 грн заборгованості за щомісячною комісією за кредитне обслуговування, колегія суддів з огляду на приписи ст.ст. 509, 525, 526, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної заборгованості.

Разом з тим, як в апеляційній скарзі, так і безпосередньо в судовому засіданні представник апелянта (відповідача) не заперечує проти наявності заборгованості за кредитним договором, однак вважає, що у стягненні даної заборгованості має бути відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності, який він просить застосувати під час апеляційного провадження.

В обґрунтування клопотання про застосування строку позовної давності саме під час апеляційного провадження, відповідач посилається на те, що розгляд даної справи відбувся без його участі, а відтак він був позбавлений можливості заявити клопотання про застосування строку позовної давності в суді першої інстанції.

Відповідно до п.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України за № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", у суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи місцевим господарським судом.

Факт неможливості подання відповідної заяви у суді першої інстанції, як і факт ознайомлення з матеріалами справи та повним текстом рішення суду першої інстанції відповідачем лише 25 лютого 2019 року підтверджується матеріалами справи.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ухвали суду по даній справі від 17.01.2018, від 12.02.2018, від 01.03.2018, від 15.03.2018 та повний текст рішення від 02.04.2019 надіслані на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Витягу від 12.02.2018, та повернуті до суду із зазначенням "за закінченням встановленого строку зберігання".

Враховуючи викладене та зважаючи на право сторони заявити клопотання про сплив позовної давності на будь-якій стадії судового процесу до винесення судового рішення, колегія суддів вважає поважними причини пропуску подачі заяви про сплив позовної давності до суду першої інстанції, з огляду на що дане клопотання приймається апеляційним судом до розгляду.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк , у межах якого особа можу звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до п.1.3 договору, позичальник повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком (Додатком №1 до цього договору), але не пізніше 04 грудня 2014 року.

Згідно п.3.5 договору (із змінами від 04.02.2008) позичальник щомісяця, до 18 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом на рахунок банку № НОМЕР_2 відповідно до цього договору. Проценти нараховуються за період користування кредитом. Остаточний розрахунок по процентах провадиться одночасно з поверненням кредиту у строки, що зазначені у цьому договорі.

Банк зобов`язаний протягом строку дії цього договору щомісяця до 18 числа кожного місяця сплачувати на рахунок банку № НОМЕР_3 комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом, що обліковується на позичковому рахунку в останній робочий день місяця, що передує місяцю, у якому сплачується комісія (п.4.5.1 договору).

Як вбачається з умов договору, сторонами встановлено як строк дії договору - до закінчення строку користування кредитом та належного виконання сторонами цього договору (п.7.1 договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 04.12.2014 (п.1.3 договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, зокрема щомісяця кожного календарного місяця для основної заборгованості (п.1.3 договору) та для процентів за користування кредитом щомісяця по 18-те число (п.3.5 договору).

Таким чином, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань зі внесення щомісячних платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 04.12.2014.

Відповідно до ч.3 ст.254 Цивільного кодексу України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252 - 255 Цивільного кодексу України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 Цивільного кодексу України).

Тобто, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В пункті 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 вказано, що позовна давність за позовами, пов`язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, та сплата комісії за кредитне обслуговування повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, або в разі закінчення періоду такої черговості за наслідком закінчення загального терміну погашення кредиту, тобто з 05.12.2014 щодо повернення кредитних коштів та з 19.12.2014 - щодо сплати процентів за користування кредитом та комісії за кредитне обслуговування.

Разом з тим, позивач звернувся з даним позовом до суду 21.12.2017, що підтверджується штемпелем на конверті, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, хоча як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено підставність заявлених позивачем вимог в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Гедзенюка Сергія Миколайовича 18 120,63 доларів США заборгованості за кредитом, 8 353,48 доларів США заборгованості за нарахованими процентами, 6 192,15 грн. заборгованості за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування, однак, позовна заява подана до суду ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" після спливу трирічного строку позовної давності, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої відповідачем подано відповідну заяву (ч.4 ст.267 ЦК України).

Щодо посилань банку на переривання позовної давності відповідно до положень статті 264 ЦК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно частини третьої наведеної статті ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 29.07.2016 у справі №924/579/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" до Фізичної особи-підприємця Фізичної особи-підприємця Гедзенюка Сергія Миколайовича про стягнення 26474,11 доларів США та 6192,15 грн, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 14 листопада 2016 року, провадження у справі №924/579/16 припинено на підставі п.6 ч.1 ст.80 ГПК України.

В подальшому, рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.03.2017 у справі №682/3067/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Експобанк" до Гедзенюка Сергія Миколайовича про стягнення заборгованості за кредитним договором, присуджено до стягнення з Гедзенюка Сергія Миколайовича на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Експобанк" заборгованість за договором кредиту і забезпечення № 237/АК-2007 від 05.12.2007 станом на 05.12.2016 у загальній сумі 26474,11 дол. США та 6192,15 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 18120,63 дол. США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 8353,48 дол. США; прострочена заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування - 6192,15 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16.11.2017р. у справі №682/3067/16-ц заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 березня 2017 року скасовано, провадження у справі закрито. При цьому, сказана ухвала обгрунтована тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, за змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред`явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, статей 54, 56, 57 ГПК. Тому якщо господарським судом у прийнятті позовної заяви відмовлено (стаття 62 ГПК) або її повернуто (стаття 63 названого Кодексу), то перебіг позовної давності не переривається. Так само не перериває цього перебігу подання позову з порушенням правил підвідомчості справ.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено суду наявність підстав для переривання перебігу позовної давності за вказаних ним обставин.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на що, апеляційну скаргу відповідача слід задоволити, а рішення господарського суду Хмельницької області - скасувати, прийнявши нове рішення, яким в позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гедзенюка Сергія Миколайовича задоволити.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 02 квітня 2018 року у справі №924/1236/17 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №924/1236/17 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "28" серпня 2019 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.