ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2019 р. Справа№ 910/5089/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Майданевича А.Г.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Пічул В.Л. - директор;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейлтранслогістік"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019

у справі № 910/5089/19 (суддя Сташків Р.Б.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юркапітал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейлтранслогістік"

про стягнення 67376, 02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у справі №910/5089/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейлтранслогістік" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юркапітал" 51840грн. заборгованості, 9170 грн. 71 коп. пені, 4847грн. 04коп. втрат від інфляції, 1248 грн.42коп. 3% річних, а також 1913 грн. 31 коп. судового збору. У іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- актами наданих послуг №№ 19, 20 та 21 від 09.08.2018 підтверджено прийняття відповідачем виконаних позивачем за договором послуг на загальну суму 51840 грн. Акти підписані, скріплені печатками, зауважень не містять; вказані у актах обсяги послуг та суми відповідачем не оспорюються;

- на відповідача, якщо він вважає, що рахунок після отримання послуг та підписанні актів, йому переданий не був, але послуги було виконано належним чином і в повному обсязі (акти підписані без зауважень), і покладається обов`язок отримати рахунок у позивача та його оплатити, оскільки як саме повинно проходити таке "виставлення рахунку" сторонами у договорі не погоджено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 та прийняти нове рішення.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- лише акти прийому-передачі виконаних робіт №19, 20 та 21 від 09.08.2018 не є достатніми доказами виконання позивачем доручення при встановленому судом першої інстанції факті непередачі позивачем вантажно- митних декларацій та висновку №97ЦЗ. У зв`язку з відсутністю вимоги або рахунку позивача щодо оплати, вищезазначені акти, які є не достатніми доказами виконання позивачем доручення, не можуть розглядатися як докази виникнення у відповідача боргу щодо оплати винагороди позивачеві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 колегії суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Майданевича А.Г.., Сітайло Л.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейлтранслогістік" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019, справу № 910/5089/19 призначено до розгляду на 22.08.2019

Від позивача (30.07.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:

- відсутність будь-яких заперечень, претензій до наданих послуг з боку відповідача до позивача, наявність заборгованості відповідача за надані послуги у розмірі 54 840 грн. відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечувалось, тому фактично були визнані відповідачем.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачем додано пояснювальні записки фізичних осіб: юриста - Безпальчого Олексія Павловича від 29.07.2019 та ОСОБА_1 від 29.07.2019, як доказ передання відповідних документів відповідачу до матеріалів справи.

У зв`язку з тим, що позивачем не обґрунтовано чому такі документи позивачем, на підтвердження своїх доводів, не було подано до суду першої інстанції, та з урахуванням вимог ст.269 ГПК України, судова колегія відмовляє позивачу в долучені до матеріалів справи вказаних пояснювальних документів (не враховує такі докази при прийнятті рішення).

Від позивача (15.08.2019) надійшов ще один відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:

- щодо моменту виникнення у відповідача обов`язку оплатити послуги, позивач погоджується з позицією суду першої інстанції і повідомляє, що зобов`язання оплати виникло у відповідач одразу після підписання актів виконаних робіт з врахуванням ст. 253 ЦК України, самі ж послуги були виконані позивачем червень-липень 2018, що підтверджується вантажно-митними деклараціями у розділі - результат.

До відзиву на апеляційну скаргу від 15.08.2019 позивачем додано пояснювальні записки фізичних осіб: юриста - Безпальчого Олексія Павловича від 29.07.2019 та ОСОБА_1 від 29.07.2019, як доказ передання відповідних документів відповідачу до матеріалів справи.

У зв`язку з тим, що позивачем не обґрунтовано чому такі документи позивачем, на підтвердження своїх доводів не подано до суду першої інстанції, та з урахуванням вимог ст. 269 ГПК України, судова колегія відмовляє позивачу в долучені до матеріалів справи вказаних пояснювальних документів (не враховує такі докази при прийнятті рішення).

В судове засідання апеляційного господарського суду не з`явився представник позивача.

Щодо позивача, то як слідує з відомостей на офіційному сайті Укрпошти та отриманої інформації за штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення, здійсненого судом на адресу позивача процесуальних документів ( зокрема, ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2019), відправлення за номером 715 у точці видачі/доставки.

Враховуючи те, що позивача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, про причини неявки суд не повідомив. судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача судовою колегією встановлено.

На підставі договору від 23.03.2016 №23/03/1-16 з додатком, відповідач, як замовник, доручив, а позивач, як виконавець, зобов`язався надавати послуги по митному оформленню (декларуванню) товарів замовника, що переміщуються через митний кордон України, здійснювати облік в митних органах, надавати транспортні та інші обумовлені договором послуги.

За умовами розділу 5 договору, за надання послуг по митному оформленню товарів, замовник виплачує виконавцю суму, розмір якої залежить від обсягу виконаних робіт та наданих послуг; вартість послуг визначається відповідно до тарифів, вказаних у додатку №1 до договору.

На підтвердження факту надання послуг за цим договором складається акт виконаних робіт, який підписується замовником протягом трьох календарних днів з моменту його надання (п. 5.3 договору).

Так, залученими до справи актами наданих послуг №№ 19, 20 та 21 від 09.08.2018 підтверджено прийняття відповідачем виконаних позивачем за договором послуг на загальну суму 51840грн. Акти підписані, скріплені печатками, зауважень не містять; вказані у актах обсяги послуг та суми відповідачем не оспорюються.

Доводи відповідача про те, що обов`язок оплатити послуги у відповідача ще не виник у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків позивачем зокрема, з передачі відповідачу первинних документів, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки виникнення у відповідача обов`язку оплатити виконані послуги, обсяг, вартість та належне виконання яких підтверджено вищеописаними актами, за умовами договору не ставиться у залежність від передачі чи не передачі позивачем відповідачу митних декларацій, експертного висновку №97ЦЗ від 04.07.2018.

Як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд, якщо відповідач вважає, що його права у межах договору порушені не передачею позивачем відповідачу документів (митних декларацій, експертного висновку №97ЦЗ від 04.07.2018), то відповідач не позбавлений права захистити свої права шляхом пред`явлення до позивача відповідної вимоги про виконання умов договору у претензії або у позові. До подачі даного позову відповідач такої вимоги про передачу документів позивачу не заявляв; матеріали справи не містять доказів протилежного.

Щодо доводів відповідача про те, що рахунки на оплату він не отримував, тому обов`язок оплатити отримані послуги у нього не виник, судова колегія зазначає наступне.

Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем від позивача рахунків на оплату вказаних у актах №№ 19, 20 та 21 від 09.08.2018 послуг, при цьому, твердження позивача про передачу рахунків через фізичних осіб, на дату прийняття рішення місцевим господарським судом, також не підтверджені документально.

Разом з цим, за умовами договору рахунки виставляються позивачем після та на підставі наданих (виконаних) послуг, що сторони підтверджують підписаними актами, та відповідач є зобов`язаною особою оплатити отримані послуги.

Враховуючи наведене, саме на відповідача, якщо він вважає, що рахунок після отримання послуг та підписанні актів, йому переданий не був, але послуги було виконано належним чином і в повному обсязі (акти підписані без зауважень), і покладається обов`язок отримати рахунок у позивача та його оплатити, оскільки як саме повинно проходити таке "виставлення рахунку" сторонами у договорі не погоджено.

Крім того, рахунок є документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти та ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України; а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку сплатити за надані послуги.

Такі рахунки не є первинними фінансовими (бухгалтерськими) документами, що підтверджують господарські операції, натомість факт надання послуг підтверджується підписаними сторонами актами. Виходячи з наведеного, не можуть бути покладені в основу рішення посилання позивача на реєстрацію податкових декларацій. Обставина їх належної чи неналежної реєстрації не є предметом даного спору, та не є прямим доказом здійснення господарської операції.

Всі необхідні реквізити позивача для оплати були наявні як у договорі, так і вказувалися у актах наданих послуг. Відповідач також не був позбавлений права та можливості, якщо сумнівався у рахунках, виконати свій обов`язок з оплати належним чином шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса (ст. 537 ЦК України).

Розрахунок заборгованості був перевірений місцевим господарським судом та визнаний як обґрунтованим так і арифметично правильним.

Щодо моменту, коли виникло зобов`язання з оплати, та коли воно було прострочено, місцевим господарським судом встановлено, що рахунки на оплату формуються на підставі та з метою оплати вказаних у актах №№ 19, 20 та 21 від 09.08.2018 послуг, тому можуть бути виставлені не раніше та/або одразу при підписанні сторонами актів.

Отже рахунки на оплату , могли бути виставлені позивачем та отримані відповідачем у позивача безпосередньо з 09.08.2018, тобто з дня, коли сторони підписали акти, однак рахунки отримані не були, оскільки відповідач про отримання рахунків до позивача не звертався.

Оплата за приписами п. 5.2 договору повинна бути здійснена протягом 3х банківських днів з моменту виставлення рахунку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Отже, визначений п. 5.2 договору строк оплати розпочався 10.08.2018 та сплинув 14.08.2018 (11 та 12 серпня 2018 року - вихідні дні, відповідно не зараховуються у банківські дні), тому 15.08.2018 є першим днем прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов до обгрунтованого висновку про те, що матеріалами справи доведено невиконання відповідачем зобов`язання з внесення оплати за надані позивачем по договору послуги у сумі 51840 грн., тому позовні вимоги згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України про стягнення 51840 грн. заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені на підставі п.5.4 договору, ст.ст.546, 549 ЦК України, з урахуванням ч.6 ст.232 ГК України;

- втрат від інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Розрахунок пені, втрат від інфляції та 3% річних судом та судовою колегією перевірено, та встановлено, що вони розраховані від дати, коли у відповідача зобов`язання ще не виникло. Судом проведено обгрунтований розрахунок заявлених позивачем пені, втрат від інфляції та 3% річних, з 15.08.2018 та у межах заявленого позивачем загального періоду нарахування, і за розрахунком сума пені за період 15.08.2018 - 10.02.2019 становить 9170,71 грн.; сума 3% річних за період 15.08.2018 - 03.06.2019 становить 1248,42 грн.

Вимоги про стягнення втрат від інфляції в сумі 4847,04грн. задовольняються повністю, оскільки є обгрунтованими та арифметично вірними.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейлтранслогістік" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 у справі №910/5089/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5089/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 29.08.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді А.Г. Майданевич

Л.Г. Сітайло