УХВАЛА

про видачу дубліката наказу

02.09.2019Справа № 910/8880/14

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В. розглянувши

заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у справі № 910/8880/14

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Приватного підприємства "Марсол"

про стягнення 8,89 доларів США, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Марсол" (відповідач) про стягнення 1 602,36 доларів США, з яких 1 593,38 доларів США основного боргу та 8,98 доларів США пені.

Протягом перебування справи у провадженні суду, позивачем було подано клопотання, відповідно до якого останній просив суд стягнути з відповідача 8,89 доларів США пені, у зв`язку зі сплатою після порушення провадження у справі суми заборгованості у розмірі 1 593,38 доларів США.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Ломака В.С.) від 17.06.2014 у справі № 910/8880/14 позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволено частково та присудженео до стягнення з відповідача на користь позивача 8 доларів США 40 центів пені, що еквівалентно 95 грн 76 коп. та 1 825 грн 16 коп. витрат по сплаті судового збору.

25.07.2014 року на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

27.08.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшла заява про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у справі № 910/8880/14.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді Ломаки В.С., справу № 910/8880/14 передано судді Нечаю О.В. для розгляду заяви Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Згідно з п. 19.4 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Тобто, призначення даної заяви до розгляду в судовому засіданні нормами чинного процесуального закону не передбачено.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на дату видачі наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/8880/14, строк пред`явлення наказу суду до виконання становив один рік. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на дату видачі наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/8880/14, у виконавчому документі зазначається, зокрема, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, виданий 25.07.2014 року наказ Господарського суду міста Києва був дійсний до пред`явлення до виконання до 25.07.2015, про що зазначено судом у названому виконавчому документі.

Разом з тим, суд зазначає, що з 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII.

За змістом частин 1, 2, 4, 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII. виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій листа Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області № 12331 від 28.03.2019 та витягу зі спецпідрозділу виконавчих проваджень, 23.11.2016 органом державної виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 51271227 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у справі № 910/8880/14.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, з урахуванням положень п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 12 вказаного Закону, строком пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у справі № 910/8880/14 є період протягом трьох років, що обчислюється з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили.

При цьому, оскільки наказ Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у цій справі було пред`явлено стягувачем до виконання, що є підставою для переривання строку пред`явлення виконавчого документу та 23.11.2016 органом державної виконавчої служби було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, в силу положень частини 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, тобто з 23.11.2016, відповідно названий виконавчий документ дійсний для пред`явлення до виконання до 23.11.2019.

З огляду на викладене, строк пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у справі № 910/8880/14, у зв`язку з його перериванням, станом на час подання позивачем заяви про видачу дублікату виконавчого документу, не сплинув.

Згідно з п. 19.4 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Чинний Господарський процесуальний кодекс України не надає суду права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, а також Рішення від 26 червня 2013 року, № 5-рп/2013).

Водночас, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Стягувачем до заяви про видачу дубліката виконавчого документу у цій справі долучено оригінал платіжного доручення № 4273 від 21.08.2019 про сплату 57,63 грн судового збору.

З огляду на викладене, оскільки стягувач звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу до закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання, заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у справі № 910/8880/14 визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 232 - 235, пунктом 19.4 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до провадження справу № 910/8880/14 для розгляду заяви Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014.

2. Заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у справі № 910/8880/14 задовольнити.

3. Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 25.07.2014 у справі № 910/8880/14 про стягнення з Приватного підприємства "Марсол" (99002, місто Севастополь, Нахімовський район, вулиця Буряка, будинок 4, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (54017, місто Миколаїв, Центральний район, вулиця Лягіна, будинок 27, ) в особі Філії "Дельта-Лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 8 (вісім) доларів США 40 центів пені, що еквівалентно 95 (дев`яносто п`ять) грн. 76 коп. та 1 825 (одну тисячу вісімсот двадцять п`ять) грн. 16 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай