ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2019 р. Справа № 911/1036/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ БЕТІ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УСПА ЛЕД»

про стягнення 572401,29 грн.

за відсутності представників сторін у зв`язку з їх неявкою.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ БЕТІ» (далі позивач, ТОВ «ГК БЕТІ») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УСПА ЛЕД» (далі відповідач, ТОВ «УСПА ЛЕД») про стягнення 572401,29 грн., з яких: 514501,60 грн. безпідставно набутих коштів, 44465,99 грн. інфляційних втрат та 13433,70 грн. 3% річних.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що 24.04.2017 між ТОВ «ГК БЕТІ» та ТОВ «УСПА ЛЕД» було укладено договори на виконання верхолазних робіт: № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 та № ГКБ-240417/АДО-КБ-5. Ціна послуг згідно вказаних договорів, за словами позивача, складає 1647998,40 грн. За результатами перевірки на підприємстві позивача встановлено, що в період з 26.04.2017 по 27.09.2017 на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано кошти в розмірі 2162500,00 грн. Позивач вважає, що сума помилково перерахованих коштів на рахунок відповідача складає 514501,60 грн., оскільки на вказану суму договір на виконання робіт між сторонами не укладався.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.05.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.05.2019.

Ухвалою господарського суду Київської області підготовче засідання відкладено на 01.07.2019.

01.07.2019 через канцелярію суду позивач надав до матеріалів справи оригінальні платіжні доручення про перерахування на рахунок відповідача грошових коштів.

На підставі ухвали господарського суду Київської області від 01.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.07.2019.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.07.2019 розгляд справи по суті відкладено на 12.08.2019.

26.07.2019 на електронну пошту суду від позивача надійшли пояснення по справі, а також клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заперечень щодо вимог позивача не надав, про розгляд справи та дати судових засідань повідомлений належним чином.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

24.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ БЕТІ» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УСПА ЛЕД» (виконавець) укладено договір № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 на виконання верхолазних робіт (далі договір № ГКБ-240417/АДО-КБ-3), відповідно до п. 1.1. якого виконавець приймає на себе зобов`язання виконати і здати в обумовлений цим договором строк верхолазні роботи по капітальному ремонту мережі архітектурно-декоративного освітлення на об`єкті замовника (надалі об`єкт): мережі архітектурно-декоративного освітлення мосту Метро через річку Дніпро у місті Києві, а замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором.

Пунктами 2.1., 2.2. договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 обумовлено, що ціна послуг по виконанню верхолазних робіт, зазначених в п. 1.2. договору складає 507998,40 грн., в тому числі ПДВ 20% 84666,40 грн. Оплата здійснюється замовником шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця. Остаточний розрахунок здійснюється на протязі 3х днів з дати підписання акту виконаних робіт та за умови оплати цих робіт замовнику від Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло».

Ціна за виконання інших додаткових робіт погоджується сторонами у відповідному додатку до договору, і сплачується на підставі виставленого рахунку і відповідного Акту виконаних робіт (п. 2.7. договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-3).

Пунктом 4.1. договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 обумовлено, що останній починає діяти з моменту його підписання сторонами. Строк дії договору по 31.12.2017.

В додатку № 1 до договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 сторони погодили договірну ціну на «Капітальний ремонт мережі архітектурно-декоративного освітлення мосту Метро через річку Дніпро у місті Києві» в розмірі 507998,40 грн., вид договірної ціни динамічна.

24.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ БЕТІ» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УСПА ЛЕД» (виконавець) укладено договір № ГКБ-240417/АДО-КБ-5 на виконання верхолазних робіт (далі договір № ГКБ-240417/АДО-КБ-5), відповідно до п. 1.1. якого виконавець приймає на себе зобов`язання виконати і здати в обумовлений цим договором строк верхолазні роботи по капітальному ремонту мережі архітектурно-декоративного освітлення на об`єкті замовника (надалі об`єкт): мережі архітектурно-декоративного освітлення мосту ім. Є.О. Патона через річку Дніпро у місті Києві, а замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором.

Пунктами 2.1., 2.2. договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-5 обумовлено, що ціна послуг по виконанню верхолазних робіт, зазначених в п. 1.2. договору складає 1140000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 190000,00 грн. Оплата здійснюється замовником шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця. Остаточний розрахунок здійснюється на протязі 3х днів з дати підписання акту виконаних робіт та за умови оплати цих робіт замовнику від Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло».

Ціна за виконання інших додаткових робіт погоджується сторонами у відповідному додатку до договору, і сплачується на підставі виставленого рахунку і відповідного Акту виконаних робіт (п. 2.7. договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-5).

Пунктом 4.1. договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-5 обумовлено, що останній починає діяти з моменту його підписання сторонами. Строк дії договору по 31.12.2017.

В додатку № 1 до договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-5 сторони погодили договірну ціну на «Капітальний ремонт мережі архітектурно-декоративного освітлення мосту Метро ім. О.Є. Патона у місті Києві» в розмірі 1140000,00 грн., вид договірної ціни динамічна.

Як вбачається з матеріалів справи, укладені між сторонами договори № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 та № ГКБ-240417/АДО-КБ-5 за своїм змістом і правовою природою є договорами підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

На підставі договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 виконавцем було виконано, а замовником прийнято робіт на загальну суму 507998,40 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 (за серпень 2017 року підписана 14.08.2017; за вересень 2017 року підписана 04.09.2017), а також актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в (акт № 1 від 21.08.2017 за серпень 2017 року, акт № 2 від 04.09.2017 за вересень 2017 року).

На підставі договору № ГКБ-240417/АДО-КБ-5 виконавцем було виконано, а замовником прийнято робіт на загальну суму 1140000,00 грн., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 (за серпень 2017 року підписана 14.08.2017; за вересень 2017 року підписана 04.09.2017), а також актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в (акт № 2 від 04.09.2017 за вересень 2017 року).

В матеріалах справи наявні копії рахунків на оплату за верхолазні роботи на загальну суму 1730000,00 грн., а саме: № 10 від 26.04.2017 на суму 120000,00 грн.; № 11 від 03.05.2017 на суму 600000,00 грн.; № 12 від 03.05.2017 на суму 270000,00 грн.; № 13 від 03.05.2017 на суму 290000,00 грн.; № 16 від 17.05.2017 на суму 450000,00 грн. У вказаних рахунках постачальником зазначено ТОВ «УСПА ЛЕД», покупцем ТОВ «ГК БЕТІ».

В період з 26.04.2017 по 27.09.2017 ТОВ «ГК БЕТІ» перерахувало на рахунок ТОВ «УСПА ЛЕД» грошові кошти в загальному розмірі 2162500,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 333 від 26.04.2017 на суму 120000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за верхолазні роботи зг. р/ф№10 від 26.04.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 20000,00 грн.»;

- № 350 від 03.05.2017 на суму 600000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за верхолазні роботи зг. р/ф№11 від 03.05.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 100000,00 грн.»;

- № 380 від 15.05.2017 на суму 200000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за верхолазні роботи зг. р/ф№11 від 03.05.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 33333,33 грн.»;

- № 439 від 30.05.2017 на суму 200000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за верхолазні роботи зг. р/ф№16 від 17.05.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 33333,33 грн.»;

- № 511 від 15.06.2017 на суму 50000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за роботи по монтажу зг. дог.№ГКБ- від 07.06.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 8333,33 грн.»;

- № 512 від 15.06.2017 на суму 50000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за роботи по монтажу зг. дог.№ГКБ- від 07.06.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 8333,33 грн.»;

- № 569 від 27.06.2017 на суму 30000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за роботи по монтажу зг. дог.№ГКБ- від 07.06.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 5000,00 грн.»;

- № 628 від 11.07.2017 на суму 12500,00 грн., призначення платежу: «оплата за верхолазні роботи зг. рах№25 від 10.07.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 2083,33 грн.»;

- № 666 від 21.07.2017 на суму 300000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за верхолазні роботи зг. р/ф№16 від 17.05.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 33333,33 грн.»;

- № 786 від 16.08.2017 на суму 400000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за верхолазні роботи зг. р/ф№16 від 17.05.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 66666,67 грн.»;

- № 1003 від 27.09.2017 на суму 200000,00 грн., призначення платежу: «попередня оплата за верхолазні роботи зг. р/ф№16 від 17.05.2017 у т.ч. ПДВ 20% - 33333,33 грн.»

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що оскільки загальна сума вартості виконаних робіт за договорами № ГКБ-240417/АДО-КБ-3 та № ГКБ-240417/АДО-КБ-5 складає 1647998,40 грн., то грошові кошти в розмірі 514501,60 грн. (2162500,00 грн. 1647998,40 грн.) є такими, що помилково перераховані позивачем на рахунок відповідача та останнім набуті неправомірно.

Позивач також зауважує, що направлення відповідачем на електронну пошту позивача рахунків на оплату робіт на суму 514501,60 грн. є безпідставним, оскільки договір на виконання робіт на вказану суму з відповідачем не укладався.

Посилаючись на викладені обставини, позивач, з посиланням на норми ст. 1212 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 514501,60 грн. безпідставно набутих коштів.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень ч. 1, . 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що протягом квітня-вересня 2017 року ТОВ «ГК БЕТІ» було перераховано на рахунок ТОВ «УСПА ЛЕД» грошові кошти в загальному розмірі 2162500,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи. У графі призначення платежу у платіжних дорученнях зазначено «попередня оплата за верхолазні роботи», «оплата за верхолазні роботи» з посиланнями на відповідні рахунки-фактури, які виставлені ТОВ «УСПА ЛЕД». Факт отримання рахунків на оплату від ТОВ «УСПА ЛЕД» позивачем не заперечується.

Крім того, платіжні доручення: № 511 від 15.06.2017 на суму 50000,00 грн., №512 від 15.06.2017 на суму 50000,00 грн., № 569 від 27.06.2017 на суму 30000,00 грн. містять призначення платежу «попередня оплата за роботи по монтажу зг. дог.№ГКБ- від 07.06.2017».

Як слідує з позову, позивач вважає, що ТОВ «ГК БЕТІ» було безпідставно перераховано на рахунок ТОВ «УСПА ЛЕД» грошові кошти в загальній сумі 514501,60 грн., оскільки письмовий договір на виконання робіт на вказану суму між сторонами не укладався.

Суд критично оцінює такі твердження позивача з наступних підстав.

У відповідності до норм ст.ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно норм ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України).

За висновком суду, оплата позивачем виставлених відповідачем рахунків з посиланням в призначеннях платежу на реквізити відповідних рахунків не свідчить про помилковість перерахування таких коштів. Більш того, здійснюючи спірні перерахування в якості попередньої оплати за виконання верхолазних робіт вказує на те, що позивач замовив у відповідача виконання таких робіт, встановлення факту виконання або невиконання яких не входить до предмета спору в даній справі.

Посилання позивача у позові на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України щодо безпідставного отримання відповідачем зазначених коштів суперечать наданим самим же позивачем доказам, оскільки кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, перераховувались як попередня оплата за верхолазні роботи на підставі рахунків, які, про що зазначається в позовній заяві, отримано від відповідача електронною поштою, що може свідчити про виникнення між сторонами певних договірних відносин у спрощений спосіб.

Поряд з цим, слід зазначити, що матеріали справи не містять вимоги чи претензії, з якою звертався б позивач до відповідача із зазначенням про помилкове перерахування коштів та з вимогою про їх повернення.

Враховуючи системність та регулярність оплат, які здійснював позивач; те, що вказані оплати проводились протягом тривалого часу, обізнаність позивача щодо реквізитів відповідача та зазначення в платіжних дорученнях призначення платежу «попередня оплата за верхолазні роботи», суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ «УСПА ЛЕД» на користь ТОВ «ГК БЕТІ» коштів як безпідставно набутих на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

У зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 514501,60 грн. є необгрунтованими та недоведеними, відповідно, є такими, що не підлягають задоволенню.

У свою чергу, заявлені позивачем похідні вимоги про стягнення з відповідача 44465,99 грн. інфляційних втрат та 13433,70 грн. 3% річних, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, не підлягають задоволенню, оскільки зазначені позовні вимоги є похідними від вимоги про стягнення з ТОВ «УСПА ЛЕД» безпідставно набутих грошових коштів, а відтак правові підстави для їх стягнення також відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звертаючись до господарського суду, позивач повинен вказати у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто самостійно визначити, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Вирішуючи спір, суд має з`ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення, невизнання або оспорювання відповідачем законних прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги.

З огляду на все викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.08.2019.

Суддя О.В. Щоткін