ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року Справа № 923/297/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Зуденко Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України, м. Київ

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Каховське" Інституту зрошувального землеробства Національної академії аграрних наук України, с. Кам'янка Каховського району Херсонської області

про стягнення 66133,82 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Любаренко І.О., ордер серії КВН № 26839 від 03.04.2019;

від відповідача - Буряк Н.В., довіреність № 18 від 18.07.2019

Судове засідання відбувається в режимі відеоконференції з господарським судом Запорізької області.

У відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: Інститут ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Каховське" Інституту зрошувального землеробства Національної академії аграрних наук України суми заборгованості у розмірі 66133,82 грн., з якої: 60000,00 грн. – сума основного боргу за договором, 748,62 грн. - сума витрат на відрядження, 5385,21 грн. - сума пені. Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору про науковий супровід №79 від 05.09.2018р., в частині проведення розрахунків за надані послуги.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2019р., визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 19 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 923/297/19 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, перше судове засідання призначено на 16 травня 2019 року.

15 травня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд повністю відмовити у задоволенні позову. Зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на ті обставини, що у листах, адресованих позивачу, відповідач неодноразово вказував на той факт, що посилання позивача на зміст 2 розділу договору «власної редакції» не відповідає нормам законодавства, оскільки не був погоджений обома сторонами. Другий розділ договору у редакції наданій позивачем - відповідачем не підписувався й не укладався. Відповідач наголошує, що договір про науковий №79 від 05.09.2018р. у редакції наданій позивачем, не є належним та допустимим доказом, який свідчить про виникнення заборгованості, оскільки є неукладеним, оскільки сторонами не була досягнута згода за всіма істотними умовами договору. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

28 травня 2019 року до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.07.2019 оголошувалась перерва до 09.08.2019р..

Ухвалою від 09.08.2019р. суд відклав розгляд справи на 16.08.2019р.

Представник позивача у судовому засіданні 16.08.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.08.2019р. позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 05 вересня 2018 року між Інститутом ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України (надалі - виконавець або позивач) і Державним підприємством "Дослідне господарство "Каховське" Інституту зрошуваного землеробства Національної академії агарних наук України" (надалі - замовник або відповідач) був укладений договір № 79 про науковий супровід.

Відповідно до умов п.1.1. договору виконавець зобов’язувався за завданням замовника надати консультативну та практичну допомогу з питань профілактики інфекційної патології сільськогосподарських тварин, оптимізації схем імунопрофілактики та лікування найбільш поширених захворювань (лептоспіроз, африканська чума свиней, туберкульоз, лейкоз тощо) в порядку та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов’язувався здійснити оплату за надані послуги.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року (п. 6.3. договору).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на ті обставини, що відповідно до пункту 2.1. договору, загальна вартість послуг становить 60000,00 грн. в тому числі 20% ПДВ.

Відповідно до пункту 2.2. договору замовник здійснює оплату шляхом 50% передоплати з моменту укладення договору, протягом 10 робочих днів, інші 50% суми - після підписання Акту про надані послуги протягом 10 робочих днів.

Відповідно до пункту 2.3. договору акт про надані послуги підписується сторонами до 10 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги.

Позивач вказує, що він виконав усі умови договору, що підтверджується Звітом про надання послуг ДП ДГ "Каховське" інституту зрошувального землеробства НААН с. Сергїївка, Каховського р-ну, Херсонської області. Однак відповідач не виконав договірні зобов'язання в чистині оплати вартості наданих послуг у розмірі 60000,00 грн.

Оскільки відповідачем не виконані договірні зобов'язання, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 66133,82 грн. заборгованості.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 вересня 2018 року між Інститутом ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України і Державним підприємством "Дослідне господарство "Каховське" Інституту зрошуваного землеробства Національної академії агарних наук України" був укладений договір № 79 про науковий супровід.

В процесі судового розгляду було встановлено, що позивач та відповідач мають оригінали різних редакцій договору № 79 від 05.09.2018р., тільки в частині другого розділу договору.

За редакцією договору наданого позивачем, у другому розділі договору "Ціна та умови оплати" зазначено наступне:

"2.1. Загальна вартість послуг по Договору становить 60000,00 гривень в тому числі 20% ПДВ.

2.2. Замовник здійснює оплату шляхом 50% передоплати з моменту укладення договору, 50% суми - після підписання Акта про надані послуги.

2.3. Акт про надані послуги підписується Сторонами до 10-го числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги."

За редакцією договору наданого відповідачем, у другому розділі договору «Ціна та умови оплати» зазначено наступне:

"2.1. Вартість робіт визначається згідно узгодженої Сторонами специфікації (Додатку), що є невід’ємною частиною даного Договору. Загальна сума договору визначається як сума вартості усіх робіт, передбачених специфікаціями до даного Договору."

Специфікації або додатки до договору в редакції відповідача сторони не укладали.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до норм ст. 202, 205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 639 ЦК України, передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 1 ст. 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

Згідно норм ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (ч. 8 ст. 181 ГК України).

Разом з тим, вчинення особою дій, спрямованих на виконання умов договору №79 від 05.09.2018р., має підтверджуватись відповідними документами. У випадку надання послуг або виконання робіт, оформлюються акти про надані послуги у період строку дії договору, тобто до 31.12.2018р. Матеріали справи не містять доказів оформлення актів надання послуг у період строку дії договору №79 від 05.09.2018р.

Суд також звертає увагу, що позивачем взагалі не було надано рахунків на оплату № 739 від 12.12.2018р. та № 566 від 08.10.2018р., які вказані в актах надання послуг №76 від 2019р. та №36 від 2019р.

Таким чином, надані позивачем акти надання послуг №76 від 2019р. та №36 від 2019р. (а.с. 20-21) є неналежними доказами, які б підтверджували вчинення обома сторонами договору дій, спрямованих на виконання умов договору, оскільки акти надання послуг складені після закінчення строку дії договору та не містять дати їх складання, а також не підписані замовником, без зазначення причин їх не підписання.

Щодо посилань позивача на Звіт про надання послуг ДП ДГ «Каховське» від 31.01.2019р. (а.с. 17-18), то суд вказує, що вказаний доказ підписаний в односторонньому порядку, тільки позивачем, а тому не може слугувати підтвердженням надання послуг а договором.

Також відповідач листом від 11.02.2019р. (а.с. 24) на лист представника позивача від 04.02.2019р. № 105 повідомив останнього, що пунктом 2.1. договору визначено, що вартість робіт визначається згідно узгодженої Сторонами специфікації (Додатку), що є невід’ємною частиною даного договору. Загальна сума договору визначається як сума вартості усіх робіт, передбачених специфікаціями до даного договору. Відповідач просив надати роз'яснення на яких підставах він зобов'язаний сплатити 30000,00 грн. На вказаний лист відповідача, позивач так і не відповів.

Відповідно до ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, договір укладено не було, будь-яких послуг також надано не було.

Отже, враховуючи положення ч.8 ст. 181 ГК України, ст. 642 ЦК України, судом не встановлено факту укладення між сторонами договору про науковий супровід №79 від 05.09.2018р., а також надання будь-яких послуг позивачем та прийняття їх відповідачем, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що договір про науковий супровід №79 від 05.09.2018р. є неукладеним.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до приписів статі 129 ГПК України, судові витрати пов’язані з розглядом справи покладуться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.08.2019р.

Суддя                                         С.В. Нікітенко