ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

( про залишення позовної заяви без руху)

"22" серпня 2019 р. м ХарківСправа № 922/2703/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши матеріали

позовної заяви ТОВ "Гарант-УТН", м.Полтава
до ТОВ "Талкерс", м.Харків
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант-УТН" ( надалі позивач) та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Талкерс" ( надалі відповідач) заборгованість у сумі 23.677.735,37 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов наступних договорів поставки газу воглеводного скрапленого , а саме :

- договору поставки № ГУ-0663 від 10.12.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0667 від 14.12.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0710 від 22.12.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0112 від 01.01.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0211 від 01.01.2016 року ;

- договору поставки № ГУ-0355 від 20.10.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0319 від 12.10.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0340 від 16.10.2015 року ;

- договору поставки № ГУ- 0378 від 23.10.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0392 від 29.10.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0466 від 23.11.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0459 від 18.11.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0494 від 13.11.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-04390 від 07.11.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0422 від 01.11.2015 року ;

- договору поставки № ГУ-0642 від 01.12.2015 року ;

Разом з позовом до суду позивачем було подане заяву, в якій позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення за вказаною позовною заявою. В обґрунтування заяви позивач вказує на відсутність грошових коштів станом на 28.09.2017 року.

Проаналізувавши приписи чинного законодавства України, дослідивши обставини, на які посилається позивач в якості обґрунтування заяви, суд дійшов висновку відмову в її задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, заявником заявлено до стягнення 23.677.735,37 грн. Отже в даному випадку, позивачем при подачі позову мав бути сплачений судовий збір у розмірі 355166.03 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Проаналізувавши норми ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд констатує, що позивач - публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" не входить до переліку осіб, які мають право на відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду. В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, заявником не надано доказів щодо фінансового стану на день пред*явлення позовної заяви.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ" ГАРАНТ-УТН" про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, враховуючи відмову у задоволенні заяви позивача про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивачем до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ТОВ" Гарант-УТН" про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ТОВ" Гарант-УТН" - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - до "30" серпня 2019 року шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (355166.03 грн.).

Попередити позивача, що не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, є підставою для її повернення (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 серпня 2019 року.

Суддя Л.С. Лаврова