ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1038/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Вечірка І.О., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 (ухвалене суддею Мілєвою І.В., повне рішення складено 25.06.2019) у справі № 904/1038/19

за позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"

до Приватного підприємства "Кобо Плюс"

про стягнення 1 750 927,65 грн.

та

за зустрічним позовом Приватного підприємства "Кобо Плюс"

до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"

про стягнення 852 599,68 грн., -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою та з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з Приватного підприємства "Кобо Плюс" 1 750 927,65 грн., з яких: 1 504 318,12 грн. - пеня, 246 609,53 грн. - штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №Т/ВМ-145 від 15.11.2016 в частині своєчасного надання послуг.

Приватне підприємство "Кобо Плюс" подало до Господарського суду Дніпропетровської області зустрічну позовну заяву, в якій з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" 852 599,68 грн., з яких: 659 103,52 грн. - основна заборгованість, 98 496,00 грн. - заборгованість з повернення забезпечувального платежу, 15 807,49 грн. - 3% річних, 59 040,35 грн. - інфляційні втрати, 20 152,32 грн. - пеня.

Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані неналежним виконанням Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" умов договору № Т/ВМ-145 від 15.11.2016 в частині своєчасної оплати за надані послуги та повернення забезпечувального платежу.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/1038/19:

- у задоволенні первісних позовних вимог відмовлено у повному обсязі;

- витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову віднесено на позивача за первісним позовом;

- зустрічний позов задоволено частково:

- стягнуто з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" на користь Приватного підприємства "Кобо Плюс" 837 322,92 грн., з яких: 659 103,52 грн. - основна заборгованість, 98 496,00 грн. - заборгованість з повернення забезпечувального платежу, 4 875,56 грн. пеня, 15 807,49 грн. - 3% річних, 59 040,35 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 560,08 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 920,79 грн.;

- в решті зустрічного позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні первісного позову мотивоване тим, що відповідно до пункту 4.3. договору відповідач повинен був надати замовнику послуги з поточного ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3, з урахуванням строку транспортування тепловозу у холодному стані в зворотному напрямку, у строк до 03.08.2017 включно, однак згідно із залізничною накладною № 45487170 вантаж: тепловози, що перевозяться на своїх вісях, власність ДП "МТП "Южний" з ремонту (відправлено 28.07.2018) прибув до одержувача 02.08.2018.

20.08.2018 сторонами підписано Акт передачі тепловоза ЧМЕЗ-4985 з поточного ремонту в обсязі ПР-3 (після усунення недоліків виявлених під час прийняття 03.08.2018).

Доводи позивача за зустрічним позовом, що роботи мають бути виконані у строк до 20.12.2017 (прострочення з 21.12.2017) оскільки, за доводами позивача, надання послуг та відповідно строки, надання послуг з ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3 за договором №Т/ВМ-145 від 15.11.2016 залежали від виконання послуг за договором про закупівлю послуги № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017 (без надання послуги з вузлового ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 неможливо було виконати договір № Т/ВМ-145 від 15.11.2016), строк виконання яких встановлено до 20.12.2017, відхилені місцевим господарським судом оскільки доказів укладення сторонами додаткової угоди до договору, якою б вносились зміни в строк виконання робіт сторонами до суду не надано.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивач за первісним позовом довідався про порушення свого права 04.08.2017, тобто в перший день прострочення виконання відповідачем зобов`язання з надання послуг у встановлений договором строк, тому позовна давність щодо позовних вимог про стягнення пені сплила 05.02.2019, а щодо стягнення штрафу 05.09.2018.

Позивач за первісним позовом звернувся до суду 12.03.2019, тобто поза межами вказаного строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки доказів укладення сторонами додаткової угоди до договору про зміну строку виконання робіт до суду не надано, місцевий господарський суд відхилив доводи позивача за первісним позовом про те, що про порушене право він дізнався у квітні 2018 року та дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску позовної давності поважними.

Рішення місцевого господарського суду про часткове задоволення зустрічного позову мотивоване тим, що позивач за зустрічним позовом свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав відповідачу за зустрічним позовом послуги з поточного ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в об`ємі ПР-3 на суму 1 644 063,52 грн., що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом здавання-приймання наданих послуг № 16 від 20.08.2018, у зв`язку із чим відповідно до п. 6.3.15 договору відповідач за зустрічним позовом повинен був повернути позивачу забезпечувальний платіж у розмірі 98 496,00 грн., тому місцевий господарський суд дійшов до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за надані послуги у сумі 659 103,52 грн. та забезпечувального платежу у сумі 496,00 грн.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Оскільки позивачем за зустрічним позовом заявлено пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги про стягнення пені у розмірі, визначеному сторонами у договорі, а саме у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України.

Зважаючи на те, що розмір штрафних санкцій не є надмірно великим та відповідачем за зустрічним позовом не надано доказів винятковості випадку для зменшення розміру штрафних санкцій, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні заяви про зменшення розміру штрафних санкцій.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" подало до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/1038/19;

- ухвалити нове рішення у справі №904/1038/19, яким позовні вимоги Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" до Приватного підприємства "Кобо Плюс" про стягнення 1 750 927,65 грн. задовольнити, а у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Кобо Плюс" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" про стягнення заборгованості у розмірі 852 599,68 грн. відмовити у повному обсязі;

- у разі, якщо суд дійде висновку про пропущення Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" строку позовної давності визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити строк позовної давності;

- стягнути з Приватного підприємства "Кобо Плюс" судовий збір.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про те, що позивач за первісним позовом дізнався про порушення своїх прав 04.08.2017. Апелянт зазначає, що до повернення тепловозу з ремонту не мав можливості визначити точну дату початку прострочення виконавцем зобов`язань за договором, оскільки до строку надання послуг не входить строк транспортування тепловозу у холодному стані у зворотному напрямку з місця проведення ремонту.

Апелянт вважає безпідставним відхилення місцевим господарським судом доводів про настання прострочення з 21.12.2017, оскільки виконання робіт за спірним договором було неможливе до виконання робіт за договором про закупівлю послуги № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017, строк виконання яких встановлено до 20.12.2017. Так, під час виконання умов спірного договору (після повної розборки вузлів та агрегатів) виникла необхідність у проведенні додаткових робіт, які стали предметом договору № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017, тому до виконання робіт за договором № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017 (їх строк виконання до 20.12.2017) було неможливе виконання робіт за договором № Т/ВМ-145 від 15.11.2016, відповідно строк виконання робіт і за договором № Т/ВМ-145 від 15.11.2016 до 20.12.2017.

Апелянт зазначає, що у разі, якщо апеляційний господарський суд дійде висновку про пропуск позовної давності за первісним позовом, то просить визнати поважними причини його пропуску та поновити позовну давність, оскільки фактично до повернення тепловозу з ремонту позивач за первісним позовом був позбавлений можливості визначити період прострочення виконання робіт.

Апелянт не погоджується також із висновком місцевого господарського суду про задоволення зустрічного позову про стягнення заборгованості за договором, оскільки умовами договору сторони визначили, що оплата послуг здійснюється не лише на підставі акту здавання-приймання послуг, а й на підставі виставленого виконавцем рахунку. У зв`язку із недоведеністю виконавцем дати вручення або направлення рахунку на оплату №16 від 20.08.2018, місцевим господарським судом неправильно встановлено дату, з якої зобов`язання відповідача за зустрічним позовом щодо оплати послуг є простроченим.

Апелянт заперечує проти стягнення забезпечувального платежу, посилаючись на те, що має місце прострочення виконання послуг за договором, тому наявні підстави для стягнення штрафних санкцій відповідно до пункту 7.2 договору, які виконавець відмовився сплатити. Оскільки виконавець не сплатив штрафні санкції за порушення строків виконання робіт та відмовився від проведення взаємозаліку нарахованих штрафних санкцій та розміру остаточного розрахунку за договором, апелянт вважає правильним утримання забезпечувального платежу.

Також апелянт звертає увагу на безпідставність нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму гарантійного платежу, оскільки стягнення забезпечувального платежу за договором не є наслідком порушення грошового зобов`язання.

Не погоджується апелянт і з відмовою місцевого господарського суду у задоволенні клопотання відповідача за зустрічним позовом про зменшення суми неустойки.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

12.08.2019 від Приватного підприємства "Кобо Плюс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому означене підприємство просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Приватне підприємство "Кобо Плюс" не погоджується із доводами апелянта щодо виконання робіт за спірним договором до 20.12.2017, оскільки сторонами не вносились зміни в установленому порядку щодо строків виконання робіт, навіть після укладення договору № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017.

На думку відповідача за первісним позовом, в уточненні первісного позову первісним позивачем фактично змінено і предмет позову (суму штрафних санкцій) і підставу позову, оскільки зміна строку виконання робіт у заяві про уточнення відбулася з урахуванням строку виконання робіт за іншим договором - № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017.

Відповідач за первісним позовом погоджується, що фактично був позбавлений можливості виконати роботи за спірним договором у строк, визначений сторонами, однак така неможливість була зумовлена діями позивача за первісним позовом, тобто має місце прострочення кредитора.

Приватне підприємство "Кобо Плюс" звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що заявлений Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" розмір штрафних санкцій (1 767 368,29 грн.) є більшим ніж вартість виконаних робіт (1 644 063,52 грн.).

Також Приватне підприємство "Кобо Плюс" вважає, що апелянтом не наведено жодних доводів щодо об`єктивних, незалежних від позивача за первісним позовом обставин, які унеможливили або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

21.08.2019 від Приватного підприємства "Кобо Плюс" надійшло клопотання про долучення доказів щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме копію акту про надання послуг №08/01 від 12.08.2019, копію платіжного доручення №125 від 20.08.2019. У вказаному клопотанні Приватне підприємство "Кобо Плюс" просить стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" судові витрати у сумі 6 600,00 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді: Коваль Л.А., суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі № 904/1038/19; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 22.08.2019 о 16:30 год.

Згідно розпорядження керівника апарату суду № 1431/19 від 19.08.2019 у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Верхогляд Т.А. та Паруснікова Ю.Б., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у судовій справі № 904/1038/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 19.08.2019 для розгляду справи № 904/1038/19 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач), суддів Вечірка І.О., Чус О.В.

В судовому засіданні 22.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.11.2016 між Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" (замовник) та Приватним підприємством "Кобо Плюс" (виконавець) був укладений договір №Т/ВМ-145, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах визначених цим договором, виконавець зобов`язується у 2016-2017 роках надати замовнику послуги з поточного ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3 (далі - послуги), а замовник зобов`язується оплатити такі послуги.

Найменування послуг визначається згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 та згідно з Єдиним закупівельним словником ДК 021:2015 (пункт 1.2. договору).

Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (пункт 1.4. договору).

Загальна вартість послуг за договором складає 1 969 920,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 328 320,00 грн., яка включає в себе всі обґрунтовані витрати виконавця, пов`язані з наданням послуг за договором, та визначається на підставі Додатку № 2 до договору (Перелік та вартість послуг), який є невід`ємною частиною договору (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору оплата вартості послуг здійснюється прямим банківським переводом коштів на рахунок виконавця наступним чином:

Замовник здійснює попередню оплату в розмірі 50% від вартості послуг протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання виставленого виконавцем рахунку (пункт 3.1.1 договору).

Замовник здійснює остаточний розрахунок за надані виконавцем послуги протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня підписання сторонами відповідного Акту здавання-приймання послуг, на підставі виставленого виконавцем рахунку, з урахуванням суми сплаченої попередньої оплати. До рахунку додається Акт здавання-приймання наданих послуг (пункт 3.1.2 договору).

Розрахунки за надані послуги здійснюються відповідно до діючого законодавства України (у т.ч. підзаконних, регуляторних актів України тощо). У разі якщо затримка здійснення оплати послуг відбувається у зв`язку з необхідністю виконання замовником вищезазначених нормативних документів або інших поважних причин, що спричинили таку затримку, оплата здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання замовником можливості фінансування закупівлі (пункт 3.2. договору).

Сторони досягли згоди у тому, що протягом всього періоду затримки здійснення оплати, відповідно до пункту 3.2 договору до замовника не можуть застосовуватись штрафні санкції за порушення строків оплати наданих послуг (пункт 3.3 договору).

Місце надання послуг - ремонтна база (спеціалізована стоянка) виконавця (пункт 4.1. договору).

Передача тепловоза для надання послуг та повернення його після надання послуг здійснюється на залізничних коліях Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" з оформленням відповідного акту передачі тепловозу в ремонт, який містить відомості про комплектність одиниці техніки, наявність палива, мастила, повного комплекту технічної документації (пункт 4.2. договору).

Строк надання послуг - протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дати підписання сторонами відповідного акту передачі тепловозу в ремонт. До строку надання послуг не входить строк транспортування тепловоза у холодному стані до місця проведення ремонту та в зворотному напрямку. Строк транспортування тепловоза підтверджується відповідними транспортними документами Укрзалізниці (пункт 4.3. договору).

Надання послуг здійснюється із застосуванням змінно-запасних частин, деталей і матеріалів виконавця. Технічні характеристики і якість змінно-запасних частин, деталей і матеріалів, а також відновлених або відремонтованих частин, деталей і вузлів повинні відповідати вимогам відповідних правил, робочих креслень, відповідному посібнику з ремонту, технічних умов заводу-виробника обладнання та діючим стандартам (пункт 4.4 договору).

Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється Актом здавання-приймання наданих послуг, який готується виконавцем та підписується повноважними представниками сторін протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після фактичного надання послуг, згідно ремонтної відомості тепловоза, яка складається виконавцем та узгоджується замовником після транспортування тепловозу в холодному стані до залізничних колій Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" у супроводі представника виконавця, його запуску, проведення всіх випробувань та заповнення технічних паспортів (формулярів) виконавцем і передачі їх замовнику (пункт 4.5 договору).

Замовник зобов`язаний: в повному обсязі оплачувати надані послуги відповідно до умов договору; прийняти надані послуги та підписати наданий виконавцем Акт здавання-приймання наданих послуг, якщо надані послуги відповідають умовам договору (пункт 6.1.1 та пункт 6.1.2 договору).

Виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у строк, встановлений цим договором (пункт 6.3.1 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.05.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами, своїх зобов`язань". Усі інші умови договору, не порушені цією угодою, залишаються без змін та сторони підтверджують свої зобов`язання по ним (пункт 10.1. договору в редакції додаткової угоди №2).

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (пункт 11.1. договору).

Сторони підписали Додаток № 1 до договору "Вимоги до надання послуг" та Додаток 1 до Вимог до надання послуг, а також Додаток № 2 до договору "Перелік та вартість послуг", відповідно до якого вартість послуг за договором становить 1 969 920,00 грн. з ПДВ. Вартість поточного ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3 визначається на підставі калькуляції, яка додається до цього переліку та є його невід`ємною частиною.

Сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, в якій виклали:

- пункт 2.1 договору в такій редакції: "2.1 Загальна вартість послуг за договором складає 1 644 063,52 грн., у т.ч. ПДВ 20 % - 274 010,59 грн., яка включає в себе всі обґрунтовані витрати виконавця, пов`язані з наданням послуг за договором, та визначається на підставі додатку № 2 до договору (перелік та вартість послуг), який є невід`ємною частиною договору" (пункт 1.1 додаткової угоди № 1);

- додаток № 1 "Вимоги до надання послуг" в новій редакції, що додається до цієї угоди (пункт 1.2 додаткової угоди № 1);

- додаток № 2 "Перелік та вартість послуг" в новій редакції, що додається до цієї угоди (п. 1.3. додаткової угоди № 1).

26.04.2017 сторони підписали Акт передачі тепловоза ЧМЕЗ-4985 в поточний ремонт в обсязі ПР-3.

Відповідно до залізничної накладної №40575672 вантаж: тепловози, що перевозяться на своїх вісях, тепловоз ЧМЕЗ-4985 власність Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" в ремонт прибув до одержувача Приватного підприємства "Кобо Плюс" 28.04.2017, про що міститься відповідна відмітка в графі 51 зазначеної накладної.

Приватне підприємство "Кобо Плюс" виставило Державному підприємству "Морський торговельний порт "Южний" рахунок на оплату № 15 від 26.04.2017 - на оплату поточного ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3 (попередня оплата 50 %) на суму 984 960,00 грн. з ПДВ.

Згідно з платіжним дорученням №2768 від 18.05.2017 Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" сплатило Приватному підприємству "Кобо Плюс" грошові кошти у розмірі 984 960,00 грн. з призначенням платежу: "п/о за поточний ремонт тепловозу, рах. 15 від 26.04.17, дог. т/вм-145 від 15.11.16".

У травні 2017 року при дефектуванні вузлів та агрегатів тепловоза було виявлено ряд дефектів, про що було вказано в технічному акті дефектування тепловоза. У зв`язку з вищезазначеним 22.06.2017 було складено технічний акт дефектування тепловоза ЧМЕЗ-4985, який знаходиться на ремонті Приватного підприємства "Кобо Плюс" згідно договору №Т/ВМ-145. Даний технічний акт дефектування тепловоза визначає усі дефекти тепловоза, які були виявлені при дефектуванні тепловоза 22.06.2017, та на які, в тому числі, не передбачено роботи обсягом ПР-3.

У зв`язку з вищезазначеним, між сторонами укладена додаткова угода № 1 від 28.09.2017 до договору від 15.11.2016 № Т/ВМ-145, у якій було визначено остаточний обсяг робіт та їх вартість.

Під час виконання договору № Т/ВМ-145 від 15.11.2016 при проведенні повного розбирання вузлів та агрегатів тепловоза була виявлена необхідність в додатковому ремонті, а саме в заміні окремих вузлів та агрегатів, стан яких неможливо було визначити до проведення повного їх демонтування, що зумовило необхідність укладання додаткового договору на закупівлю послуг з вузлового ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 - договору про закупівлю послуги №Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017.

Відповідно до договору №Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017 в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується у 2017 році надати замовнику послугу з вузлового ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985, а замовник зобов`язується оплатити таку послугу, кінцевою датою надання виконавцем послуги є 20.12.2017.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" зазначає, що у порушення умов договору №Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017 послуги були надані лише 20.08.2018, тобто прострочення виконання зобов`язання Приватного підприємства "Кобо Плюс" за цим договором становило 242 дня.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" зазначає, що надання послуг та відповідно строки надання послуг з ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3 за договором №Т/ВМ-145 від 15.11.2016 залежали від виконання Приватним підприємством "Кобо Плюс" послуг за договором про закупівлю послуги № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017, оскільки без надання послуги з вузлового ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 неможливо було виконати договір № Т/ВМ-145 від 15.11.2016 з поточного ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3, що безумовно впливає на період прострочення надання послуг за спірним договором.

Оскільки пунктом 4.3 договору № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017 встановлено, що кінцевою датою надання виконавцем послуги є 20.12.2017, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" вважає, що кінцевою датою надання послуг з ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3 за договором № Т/ВМ-145 від 15.11.2016 також є 20.12.2017, а прострочення надання даних послуг починається з 21.12.2017.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.08.2018 сторонами підписаний Акт огляду тепловоза ЧМЕЗ-4985, відповідно до якого при комісійному огляді виявлені наступні зауваження: необхідна заміна двох гайок болтів підвішування головної рами (обірвана різьба); необхідне перерегулювання всієї гальмівної важільної передачі (заміна шплінтів, перестановка пальців, регулювання, вирівнювання при необхідності); необхідне встановлення кліц тягових електричних двигунів (відсутні); необхідно провести пломбування обладнання, згідно нормативних вимог; необхідно відрегулювати контролер машиніста (послаблені пружини, контакти). Висновок: з даними зауваженнями експлуатація тепловоза ЧМЕЗ-4985 неможлива. Тепловоз до усунення вищезазначених зауважень експлуатуватися не буде. Приймання тепловоза з поточного ремонту ПР-3, згідно договору Т/ВМ-145 від 15.11.2016 та договору Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017 можливе після усунення вищезазначених зауважень.

Відповідно до Акту огляду тепловоза ЧМЕЗ-4985 від 20.08.2018 зауваження, які були виявлені 03.08.2018 при огляді тепловоза ЧМЕЗ-4985, повністю усунені, а саме: виконана заміна двох болтів підвішування головної рами; виконано перерегулювання всієї гальмівної важільної передачі (заміна шплінтів, перестановка пальців, регулювання); встановлені кліци тягових електричних двигунів; виконано пломбування обладнання, згідно нормативних вимог, відрегулювали контролер машиніста. Інші зауваження відсутні.

20.08.2018 сторонами підписано Акт передачі тепловоза ЧМЕЗ-4985 з поточного ремонту в обсязі ПР-3 від 20.08.2018.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" направило Приватному підприємству "Кобо Плюс" лист № 5109/02/114/18 від 30.08.2018, в якому повідомило про отримання 28.08.2018 Акту здавання-приймання наданих послуг №16 від 20.08.2018 відповідно до договору № Т/ВМ-145 від 15.11.2016 (два примірника), рахунку на оплату № 16 від 20.08.2018 відповідно до договору Т/ВМ-145 від 15.11.2016 (один примірник).

У Акті здавання-приймання наданих послуг № 16 від 20.08.2018 зазначається, що замовник претензій по об`єму, якості не має, однак Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" зазначені зауваження щодо строків виконання робіт (надання послуг), оскільки по договору № Т/ВМ-145 від 15.11.2016 передбачено, що строк надання послуги - протягом 60 робочих днів з дати підписання акту передачі тепловозу в ремонт, а кінцевою датою ремонту є 27.07.2017. Отже, на підставі вищенаведеного, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" підписало Акт здавання-приймання наданих послуг № 16 від 20.08.2018 (два примірника) із зауваженнями, надсилає їх на адресу Приватному підприємству "Кобо Плюс" (а.с. 71, 72, том 1).

Сторонами підписано та скріплено печатками Акт здавання-приймання наданих послуг № 16 від 20.08.2018, відповідно до якого виконавець виконав, а замовник прийняв роботу: поточний ремонт тепловоза ЧМЕЗ-4985 в об`ємі ПР-3 на загальну суму 1 644 063,52 грн. з ПДВ. На вказаному Акті зауваження зі сторони замовника: "Акт підписано із зауваженням щодо строків виконання робіт (надання послуг), про що зазначено в листі № 5109/02/114/18 від 30.08.2018" (а.с. 72, том 1).

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" отримало від Приватного підприємства "Кобо Плюс" лист № 01/10-18-1 від 01.10.2018, в якому зазначено про невиконання остаточних розрахунків за договором, у зв`язку із чим просило повідомити про причини, які спонукали до непогашення заборгованості.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" листом №5964/01/102/08 від 10.10.2018 повідомило Приватне підприємство "Кобо Плюс", що під час виконання договору Приватним підприємством "Кобо Плюс" були порушені строки виконання зобов`язань, що призвело до нарахування відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства штрафних санкцій. Враховуючи вищезазначене та те, що розмір нарахованих штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань є більшим за суму остаточного розрахунку за договором, Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулось до Приватного підприємства "Кобо Плюс" з пропозицією щодо проведення взаємозаліку: за договором: штрафні санкції у розмірі 1 767 368,29 грн. - сума остаточного розрахунку Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" за договором у розмірі 659 103,52 грн. - забезпечення виконання договору у розмірі 98 496,00 грн. = залишок 1 009 768,77 грн. Таким чином, з урахуванням різниці між розміром суми остаточного розрахунку за договором (659 103,52 грн.), розміром забезпечення виконання договору (98 496,00 грн.) та розміром нарахованих Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" штрафних санкцій (1 767 368,29 грн.) при проведенні взаємозаліку Приватне підприємство "Кобо Плюс" повинно перерахувати Державному підприємству "Морський торговельний порт "Южний" грошові кошти у розмірі 1 009 768,77 грн. (а.с. 74-76, том 1).

Приватне підприємство "Кобо Плюс" у листі № 16/10-18-1 від 16.10.2018 не погодилося із проведенням запропонованого Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" взаємозаліком та вимагало здійснити остаточні розрахунки за договором.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" посилається на порушення Приватним підприємством "Кобо Плюс" зобов`язань за договором №Т/ВМ-145 (про закупівлю послуг) від 15.11.2016 в частині своєчасного виконання робіт (надання послуг) та просить стягнути штрафні санкції (штраф та пеню) за порушення строків виконання робіт відповідно до пункту 7.2 договору.

Приватне підприємство "Кобо Плюс" посилається на порушення Державним підприємством "Морський торговельний порт "Южний" зобов`язань за договором №Т/ВМ-145 (про закупівлю послуг) від 15.11.2016 в частині своєчасної оплати виконання робіт (надання послуг), повернення забезпечувального платежу та просить стягнути заборгованість за надані послуги, забезпечувальний платіж, а також пеню, 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Предметом первісного позову є стягнення штрафних санкцій (штрафу та пені) за порушення строків виконання робіт відповідно до пункту 7.2 договору.

Предметом зустрічного позову є стягнення заборгованості за надані послуги, забезпечувального платежу, пені за прострочення оплати відповідно до пункту 7.4 договору, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.3 договору строк надання послуг - протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дати підписання сторонами відповідного акту передачі тепловозу в ремонт.

Матеріалами справи підтверджується, що тепловоз ЧМЕЗ-4985 прибув до Приватного підприємства "Кобо Плюс" на ремонт 28.04.2017, 20.08.2018 сторонами підписано Акт передачі тепловоза ЧМЕЗ-4985 з поточного ремонту в обсязі ПР-3 від 20.08.2018.

Відповідно до пункту 3.1.2 договору замовник здійснює остаточний розрахунок за надані виконавцем послуги протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня підписання сторонами відповідного Акту здавання-приймання послуг, на підставі виставленого виконавцем рахунку, з урахуванням суми сплаченої попередньої оплати.

Відповідно до пункту 6.3.15 договору до укладення цього договору виконавець зобов`язаний внести забезпечення його виконання у розмірі 98 496,00 грн. згідно з умовами, зазначеними у тендерній документації. Забезпечення виконання цього договору повертається виконавцю після виконання виконавцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсними, у випадках, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення заборгованість за надані послуги у сумі 659 103,52 грн. (1 644 063,52 грн. (вартість наданих послуг) 984 960,00 грн. (сума попередньої оплати) та забезпечувальний платіж у сумі 98 496,00 грн.

На виконання пункту 6.3.15 договору позивач за зустрічним позовом 02.11.2016 сплатив відповідачу за зустрічним позовом забезпечувальний платіж у розмірі 98 496,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 247 від 02.11.2016.

Оскільки акт здавання-приймання наданих послуг № 16 підписано сторонами 20.08.2018, місцевий господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги у сумі 659 103,52 грн. та забезпечувального платежу у сумі 98 496,00 грн.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частини 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського Кодексу України).

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до діючого законодавства України та умов, викладених у цьому договорі (пункт 7.1. договору).

За порушення виконавцем строку виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,5 відсотка вартості послуг, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків вказаної вартості (пункт 7.2 договору).

У зв`язку із порушенням відповідачем строку виконання зобов`язання з надання послуг за договором, позивач за первісним позовом нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 1 504 318,12 грн. за період з 21.12.2017 по 21.06.2018 та штраф у розмірі 246 609,53 грн.

Між тим, враховуючи, що строк виконання робіт настав 03.08.2017, прострочення виникло з 04.08.2017, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України пеня за прострочення виконання зобов`язання підлягає нарахуванню з 04.08.2017 по 04.02.2018.

Таким чином, пеня за порушення відповідачем строку виконання зобов`язання з надання послуг за договором за період з 05.02.2018 по 21.06.2018 нарахована з порушенням приписів частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України та не підлягає стягненню.

Відповідач за первісним позовом просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафу та пені.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частини 1, 5 статті 254 Цивільного кодексу України).

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивач за первісним позовом довідався про порушення свого права 04.08.2017, тобто в перший день прострочення виконання відповідачем зобов`язання з надання послуг у встановлений договором строк, тому позовна давність щодо позовних вимог про стягнення пені сплила 05.02.2019, а щодо стягнення штрафу 05.09.2018.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" звернулося з позовом до суду 12.03.2019, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв`язку в правому верхньому куті поштового конверту (а.с. 116, том 1), тобто з пропуском позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний" зазначило, що фактично дізналося про порушення свого права лише з квітня 2018 року, тому, у разі, якщо суд дійде висновку про пропущення позовної давності просило визнати поважними причини пропуску позовної давності та поновити позовну давність.

Місцевий господарський суд зазначив, що сторонами встановлений строк виконання робіт за договором, змін щодо строку виконання в установленому порядку не вносилось, замовнику відомий момент порушення права на своєчасне виконання зобов`язань відповідачем, тому дійшов до висновку що жодних належних, достовірних та достатніх доказів неможливості звернутись до суду з позовом в межах строку позовної давності позивачем за первісним позовом до суду не надано, у зв`язку з чим суд не вбачав підстав для визнання причин пропуску строку позовної давності поважними.

За прострочення оплати вартості послуг виконавець може стягнути з замовника пеню у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України, діючої на день платежу від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення (пункт 7.4 договору).

Приватним підприємством "Кобо Плюс" заявлена до стягнення пеня у сумі 20 152,32 грн. за загальний період з 19.09.2018 по 19.10.2018 у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Оскільки умовами договору (пункт 7.4) за прострочення оплати вартості послуг передбачена пеня у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України, діючої на день платежу від простроченої суми за кожний день прострочення, місцевий господарський суд здійснив розрахунок пені у розмір 0,5 облікової ставки Національного банку України на суму заборгованості 659 103,52 за період з 19.09.2018 по 18.10.2018, відповідно до якого пеня склала 4 875,56 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач за зустрічним позовом нарахував та заявив до стягнення 3 % річних у розмірі 15 807,49 грн. за загальній період з 28.08.2018 по 27.05.2019 та інфляційні втрати у розмірі 59 040,35 грн. (на 659 103,52 грн. за період з жовтня 2018 по квітень 2019 року; на 98 496,00 грн. за період з вересня 2018 по квітень 2019 року).

Місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку позивача та встановлено, що розмір 3% річних та інфляційних втрат позивачем за зустрічним позовом розраховано правильно.

Зважаючи на те, що розмір штрафних санкцій не є надмірно великим та відповідачем за зустрічним позовом не надано доказів винятковості випадку для зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд відмовив у задоволенні заяви відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Місцевим господарським судом встановлено, що в пункті 4.3. договору сторони чітко визначили, що строк надання послуг - протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дати підписання сторонами відповідного акту передачі тепловозу в ремонт. До строку надання послуг не входить строк транспортування тепловоза у холодному стані до місця проведення ремонту та в зворотному напрямку. Строк транспортування тепловоза підтверджується відповідними транспортними документами Укрзалізниці.

Враховуючи, що відповідно до залізничної накладної №40575672 спірний тепловоз було отримано виконавцем на залізничній станції призначення 28.04.2017, строк надання послуги розпочався 29.04.2017.

Таким чином, відповідно до п. 4.3. договору виконавець повинен був надати замовнику послуги з поточного ремонту тепловоза ЧМЕЗ-4985 в обсязі ПР-3, з урахуванням строку транспортування тепловозу у холодному стані в зворотному напрямку, у строк до 03.08.2017 включно, відповідно про порушене право замовник (позивач за первісним позовом повинен був дізнатись 04.08.2017).

Оскільки доказів укладення сторонами додаткової угоди до договору, якою б вносились зміни в строк виконання робіт сторонами до суду не надано, договори №Т/ВМ-145 від 15.11.2016 та №Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017 є окремими правочинами, місцевий господарський суд відхилив доводи позивача за первісним позовом щодо строку виконання робіт до 20.12.2017.

Апелянт вважає безпідставним відхилення місцевим господарським судом доводів про настання прострочення з 21.12.2017, оскільки виконання робіт за спірним договором було неможливе до виконання робіт за договором про закупівлю послуги № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017, строк виконання яких встановлено до 20.12.2017. Так, під час виконання умов спірного договору (після повної розборки вузлів та агрегатів) виникла необхідність у проведенні додаткових робіт, які стали предметом договору № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017, тому до виконання робіт за договором № Т/ВМ-140/17 від 17.11.2017 (їх строк виконання до 20.12.2017) було неможливе виконання робіт за договором № Т/ВМ-145 від 15.11.2016, відповідно строк виконання робіт і за договором № Т/ВМ-145 від 15.11.2016 до 20.12.2017.

Між тим апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта з таких підстав.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 654 Цивільного кодексу України).

Як правильно зазначено місцевим господарським судом, доказів укладення сторонами додаткової угоди до договору, якою б вносились зміни в строк виконання робіт сторонами до суду не надано. Рішення суду, яке набрало законної сили, про внесення змін в спірний договір, зокрема, щодо строку виконання робіт, в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується зміна сторонами у встановленому порядку строку виконання робіт за договором № Т/ВМ-145 від 15.11.2016, тому місцевим господарським судом правильно визначено строк надання послуг та, відповідно, строк з якого замовник дізнався (міг дізнатись) про своє порушене право щодо виконання робіт.

Враховуючи, що строк виконання робіт настав 03.08.2017, прострочення виникло з 04.08.2017, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України пеня за прострочення виконання зобов`язання підлягає нарахуванню з 04.08.2017 по 04.02.2018, відповідно позовна давність за вимогами про стягнення пені сплила 05.02.2019.

Пеня за порушення відповідачем строку виконання зобов`язання з надання послуг за договором за період з 05.02.2018 по 21.06.2018 нарахована з порушенням приписів частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України тому не підлягає стягненню.

Оскільки право на стягнення штрафу виникло у замовника після спливу тридцяти днів з дня порушення виконавцем строків виконання робіт (з 04.09.2017), апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що позовна давність щодо стягнення штрафу сплила 05.09.2018.

За таких обставин є правильним висновок місцевого господарського суду про відмову у стягненні штрафних санкцій.

Також не приймаються апеляційним господарським судом і доводи апелянта про неможливість дізнатись про початок порушення свого права у зв`язку із тим, що строк транспортування не входить до строку виконання робіт (тому до отримання з ремонту тепловозу неможливо визначити дату прострочення), оскільки замовник був обізнаний про отримання виконавцем тепловозу в ремонт, строк протягом якого має здійснюватись ремонт, відповідно до пункту 6.2.2 договору мав право контролювати надання послуг у строк, передбачений договором, тому був обізнаний про своє порушене право з 04.08.2017.

Апелянт зазначає, що у разі, якщо апеляційний господарський суд дійде висновку про пропуск позовної давності за первісним позовом, то просить визнати поважними причини його пропуску та поновити позовну давність, оскільки фактично до повернення тепловозу з ремонту позивач за первісним позовом був позбавлений можливості визначити період прострочення виконання робіт.

Апеляційний господарський суд зазначає, що позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 Цивільного кодексу України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України). Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу але за приписом частини п`ятої статті 267 цього Кодексу позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Таким чином, поновлення строку позовної давності є незаконним, в той же час, суд може визнати поважними причин пропуску позовної давності та поновити порушене право.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду та не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, оскільки умовами договору чітко визначений строк виконання робіт, тобто замовнику був відомий момент порушення права на своєчасне виконання зобов`язань, будь-яких доказів неможливості звернутись до суду з позовом в межах строку позовної давності позивачем за первісним позовом не надано.

З урахуванням підписаного акту здавання-приймання наданих послуг №16 від 20.08.2018, приписів пункту 3.1.2 договору, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідач за зустрічним позовом повинен був сплатити за надані послуги у строк до 17.09.2018 включно (20.08.2018 + 20 банківських днів).

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що умовами договору сторони визначили, що оплата послуг здійснюється не лише на підставі акту здавання-приймання послуг, а й на підставі виставленого виконавцем рахунку. У зв`язку із недоведеністю виконавцем дати вручення або направлення рахунку на оплату №16 від 20.08.2018, місцевим господарським судом неправильно встановлено дату, з якої зобов`язання відповідача за зустрічним позовом щодо оплати послуг є простроченим.

Між тим, апеляційний господарський суд відхиляє такі доводи апелянта, оскільки в силу приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, і ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 цього Кодексу.

Вартість наданих послуг зазначена в додатковій угоді №1 до договору, а також у підписаному сторонами та скріпленому їх печатками Акті здавання-приймання наданих послуг № 16 від 20.08.2018. Строк оплати за надані послуги чітко визначений в пункті 3.1.2. договору, а платіжні реквізити наведені в розділі 13 договору "місцезнаходження та банківські реквізити сторін".

Щодо заперечень апелянта проти стягнення забезпечувального платежу, оскільки замовником нараховані штрафні санкції за порушення строків виконання робіт, апеляційний господарський суд зазначає, що умовами договору визначений строк повернення цього платежу (протягом 5 банківських днів після виконання договору), сторони не дійшли згоди щодо проведення взаємозаліку нарахованих штрафних санкцій, а в судовому порядку замовнику відмовлено у задоволенні вимог про стягнення з виконавця неустойки.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму гарантійного платежу, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що за змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Таким чином, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже в даному випадку, стягнення забезпечувального платежу є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення повернення забезпечувального платежу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Апелянт не погоджується із відмовою місцевого господарського суду у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій за зустрічним позовом.

Зважаючи на те, що розмір штрафних санкцій за зустрічним позовом не є надмірно великим (4 875,56 грн.) та відповідачем за зустрічним позовом не надано доказів винятковості випадку для зменшення розміру штрафних санкцій, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання зменшити розмір штрафних санкцій.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

10. Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний".

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/1038/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.2019 у справі №904/1038/19 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Державне підприємство "Морський торговельний порт "Южний".

Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" на користь Приватного підприємства "Кобо Плюс" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 600,00 грн., про що видати наказ.

Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.08.2019.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя І.О. Вечірко

Суддя О.В. Чус