номер провадження справи 4/90/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019 Справа № 908/1615/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл», (03022, м. Київ вул. Смольна, буд. 9Б)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 3)

про стягнення 58991,20 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018, 34301,32 грн. пені, 48399,12 грн. штрафу, 19363,33 грн. 20 % річних, 6098,20 грн. інфляційних витрат

01.07.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 311 від 19.06.2019 (вх. № 1739/08-07/19 від 01.07.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ», м. Запоріжжя про стягнення 58991,20 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018, 34301,32 грн. пені, 48399,12 грн. штрафу, 19363,33 грн. 20 % річних, 6098,20 грн. інфляційних витрат.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2019 справу № 908/1615/19 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1615/19 в порядку спрощеного позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 4/90/19, ухвалено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та обґрунтовані посиланням на ст., ст. 525, 530, 533, 611, 625, 629, 632, 692 ЦК України, ст., ст. 193, 222 ГК України та умови договору купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018. Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що через порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018 та положень чинного законодавства в частині оплати отриманого товару за ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» рахується 58991,20 грн. заборгованості за отриманий товар. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару за договором купівлі-продажу на підставі п., п. 6.1, 6.2 цього договору та відповідно до вимог чинного законодавства позивачем відповідачу нараховані: пеня в розмірі 34301,32 грн., 20 % річних в розмірі 19363,33 грн., штраф в розмірі 48399,12 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6098,20 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь 58991,20 грн. основної заборгованості, 34301,32 грн. пені, 48399,12 грн. штрафу, 19363,33 грн. 20 % річних, 6098,20 грн. інфляційних витрат. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 2507,30 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.07.2019 у справі № 908/1615/19 відповідачу запропоновано у строк до 26.07.2019 подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрих кодовий ідентифікатор 771) вбачається, що ухвала господарського суду Запорізької області від 08.07.2019 про відкриття провадження у справі № 908/1615/19 отримана уповноваженою особою ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» 10.07.2019.

Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За таких обставин, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 07.08.2019 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 02.09.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

16.07.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл», (Продавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ», (Покупець, відповідач у справі) укладено Договір купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД (далі за текстом - Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов`язався поставити та передати у власність Покупця товар, найменування та асортимент якого вказується в специфікації - додатку до даного Договору, яка становить його невід`ємну частину, а Покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість, згідно умов Договору. (п. 1.1)

Ціна на товар є договірною. Ціни, загальна вартість, найменування товару визначаються в еквіваленті національної валюти України - гривні до долара США/Євро або в гривні та зазначаються у додатку (ах) до Договору. (п.2.1)

Графік оплати вказується в додатках до Договору. Оплата по договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Продавця на підставі умов Договору або на підставі рахунку-фактури. (п., п. 2.3, 2.4)

Як зазначено в п. 1.2 Договору всі додатки і додаткові угоди до Договору становлять його невід`ємну частину і складають єдиний правочин.

Додатком № 1 ЗП від 16.07.2018 до Договору купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018 є Специфікація, якою сторони обумовили: назву товару (препарату); одиниці виміру; кількість товару; ціну за одиницю виміру в USD, суму в USD та кінцевий строк поставки товару. Вказана Специфікація № 1 ЗП від 16.07.2018 оформлена на поставку препарату «Косайд» 2000 в.г.(5кг) в кількості 1455 кг на загальну суму поставки 18333,00 USD, з кінцевим строком поставки - 27.07.2018.

Крім того, Специфікацією № 1 ЗП від 16.07.2018 сторони узгодили, що Покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 100 % вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в додатку (ах) до Договору або замовлені Покупця, але не пізніше 20.07.2018.

Специфікація № 1 ЗП від 16.07.2018 оформлена підписами Продавця та Покупця і скріплена печатками підприємств.

Додатковою угодою від 16.07.2018 сторонами визначені умови поставки, а саме: поставка товару здійснюється на умовах Правил Інкотермс 2010, поставка на умовах EXW (склад Продавця) або СРТ, про що зазначається у видатковій накладній; СРТ - поставка за рахунок Продавця; адреса доставки товару Покупцю на умовах СРТ: Одеська область, Татарбунарський район, с. Базар`янка.

Згідно з п. 3.1 Договору поставка товару може здійснюватися окремими частинами - партіями. Партією товару сторони визнають кількість та асортимент товару, зазначений в окремій видатковій накладній. До моменту фактичного отримання товару (партії товару) покупець зобов`язаний надати Продавцю довіреність на отримання відповідного товару (партії товару) згідно з формою, затвердженою сторонами в додатку до Договору.

Пунктами 3.8, 3.9 Договору сторони визначили, що товар вважається прийнятим Покупцем за кількістю та якістю в момент отримання товару представником Покупця від представника Продавця/перевізника у відповідності до видаткової накладної. Право власності на товар переходить до Покупця з моменту прийняття товару Покупцем.

Відповідно до п. 8.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання повноваженими представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За умовами п. 4.12 Договору позивач прийняв на себе зобов`язання поставити та передати товар Покупцеві у відповідності з умовами Договору.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язався здійснити оплату товару в терміни та на умовах, визначених Договором; прийняти товар від Продавця у порядку, передбаченому Договором. (п. 4.1 Договору)

Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, а саме: здійснив поставку відповідачу обумовленого Договором товару - препарату «Косайд» 2000 в.г.(5кг) в загальній кількості 1455 кг на загальну суму 483991,20 грн.

Факт поставки зазначеного товару підтверджується видатковою накладною № АІ000021567 від 18.07.2018 на суму 241164,00 грн. і видатковою накладною №АІ000021577 від 18.07.2018 на суму 242827,20 грн.

Видаткові накладні № АІ000021567 від 18.07.2018 і № АІ000021577 від 18.07.2018 підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

На отримання товару, що поставлявся за видатковими накладними № АІ000021567 від 18.07.2018 і № АІ000021577 від 18.07.2018 відповідачем оформлена довіреність № 55 від 18.07.2018 р. форми № М-2 на отримання товару від ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» на ім`я ОСОБА_1

Відповідач претензій щодо поставленого товару позивачу не пред`являв.

Доказів щодо не поставки або неповної поставки Продавцем товару згідно Договору купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018 відповідач суду не подав.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, факт поставки позивачем відповідачу товару згідно умов Договору купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018 є доведеним та відповідачем не заперечується.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором купівлі-продажу.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Зі змісту Специфікації № 1 ЗП від 16.07.2018, яка є невід`ємною частиною Договору, вбачається, що сторонами чітко визначений строк оплати отриманого товару, а саме - відповідач зобов`язався здійснити попередню оплату за товар у розмірі 100 % вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в додатку (ах) до Договору або замовлені Покупця, але не пізніше 20.07.2018.

Як свідчать досліджені судом матеріали справи, оплату отриманого товару відповідач здійснив частково, перерахувавши позивачу за Договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018 за період з 13.08.2018 по 22.11.2018 загалом 425000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками за 13.08.2018, 16.08.2018, 17.08.2018, 18.10.2018, 16.11.2018, 21.11.2018 та 22.11.2018.

Решту суми вартості поставленого товару відповідач позивачу не перерахував.

Отже, матеріалами справи доведено, що відповідач в порушення вимог ст. 692 ЦК України не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленого товару, не сплатив кошти за товар, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу за поставлений товар в сумі 58991,20 грн.

Згідно з приписами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач доказів погашення заборгованості в повному обсязі суду не надав.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням викладеного, оскільки основна заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 58991,20 грн. за поставлений позивачем товар станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача 58991,20 грн. основного боргу підлягає задоволенню судом.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача 34301,32 грн. пені, 48399,12 грн. штрафу, 19363,33 грн. 20 % річних і 6098,20 грн. інфляційних витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує підпунктом 6.1 Договору, яким сторони визначили, що у випадку порушення Покупцем термінів оплати, обумовлених у Договорі, він (Покупець) сплачує Продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті Товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20 (двадцять) процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку позивача сума пені за несплату відповідачем товару, поставленого за Договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018, становить 34301,32 грн. При цьому, як вбачається з надано позивачем розрахунку, пеня нарахована за загальний період з 21.07.2018 (з дня, наступного за днем, який визначений кінцевим терміном розрахунків згідно умов Специфікації № 1 ЗП від 16.07.2018) по 19.06.2019, з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем за цей період, з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що даний розрахунок виконаний не правильно. Зокрема, при розрахунку пені за період з 21.07.2218 по 12.08.2018 позивачем неправильно визначено кількість днів прострочення (22 дні, замість правильного 23 дні). Також при розрахунку пені за період з 22.11.2018 по 19.06.2019 позивачем не дотримані вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України та нарахована пеня за 208 днів, тоді як згідно вимог закону нарахування можливе лише за 183 дні, тобто за період з 22.11.2018 по 23.05.2019).

Отже, за несплату товару, поставленого за Договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018, стягненню з відповідача підлягає 33741,62 грн. пені.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача пені заявлена позивачем обґрунтовано та підлягає задоволенню частково в розмірі 33741,62 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені в задоволені позову відмовляється.

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, наведеною нормою закону встановлені альтернативні підстави визначення розміру штрафних санкцій і передбачена можливість обрання їх розміру сторонами договору.

За приписами ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Умовами п. 6.2 Договору сторони передбачили, що в разі порушення Покупцем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого Договором, Продавець має право стягнути з Покупця штраф у розмірі 10 % від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару. Штраф сплачується за кожне порушення строків проведення оплати, встановлених Договором.

Враховуючи прострочення відповідачем оплати товару, поставленого за Договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018, позивачем заявлена вимога про стягнення з ТОВ «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ» 48399,12 грн. штрафу, який розрахований наступним чином: 483991,20 грн. х 10 % = 48399,12 грн., де 483991,20 грн. - фактичний залишок боргу на момент прострочення 21.07.2018.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок суми штрафу, суд вважає, що розрахунок виконаний правильно.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача штрафу в сумі 48399,12 грн. заявлена позивачем обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати товару, поставленого за Договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018, вимоги про стягнення з нього річних відсотків та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Так, позивачем заявлена вимога про стягнення 6098,20 грн. втрат від інфляції, які розраховані за період з серпня 2018 року по травень 2019 року на суму боргу 58991,20 грн.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 6098,20 грн. інфляційних втрат заявлена позивачем обґрунтовано та задовольняється судом повністю.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

В пункті 6.1 Договору сторони встановили, що у випадку порушення Покупцем термінів оплати, обумовлених у Договорі, Покупець сплачує Продавцю 20 (двадцять) процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку позивача сума 20 % річних за несплату відповідачем товару, поставленого за Договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018, становить 19363,33 грн. При цьому, як вбачається з надано позивачем розрахунку, 20 % річних нараховані за загальний період з 21.07.2018 (з дня, наступного за днем, який визначений кінцевим терміном розрахунків згідно умов Специфікації № 1 ЗП від 16.07.2018) по 19.06.2019, з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем за цей період.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 20 % річних, суд дійшов висновку, що даний розрахунок виконаний не правильно, оскільки позивачем допущені помилки при визначенні кількості днів прострочення у відповідних періодах, за які нараховують 20 % річних.

Здійснивши розрахунок 20 % річних за заявлений позивачем період, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає 19853,73 грн. 20 % річних.

У відповідності до приписів ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача 20 % річних підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі - 19363,33 грн.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, проти позову не заперечив, належними доказами доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 58991,20 грн. основного боргу за поставлений товар, 33741,62 грн. пені, 48399,12 грн. штрафу, 6098,20 грн. інфляційних втрат та 19363,33 грн. 20 % річних. В іншій частині позовних вимог в задоволені позову відмовляється.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ», м. Запоріжжя про стягнення 58991,20 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу № 18 НХ 044 ОДСД від 16.07.2018, 34301,32 грн. пені, 48399,12 грн. штрафу, 19363,33 грн. 20 % річних, 6098,20 грн. інфляційних витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АЗОВОПТТОРГ», (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 25222351) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл», (03022, м. Київ, вул. Смольна, буд. 9Б, ідентифікаційний код юридичної особи 38948033) 58991 (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто одну) грн. 20 коп. основного боргу, 33741 (тридцять три тисячі сімсот сорок одну) грн. 62 коп. пені, 48399 (сорок вісім тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн. 12 коп. штрафу, 19363 (дев`ятнадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 33 коп. 20 % річних, 6098 (шість тисяч дев`яносто вісім) грн. 20 коп. інфляційних втрат та 2498 (дві тисячі чотириста дев`яносто вісім) грн. 90 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено « 02» вересня 2019 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.