СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2019 р. Справа № Б-39/13-10

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" (вх. №1440 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2019 у справі № Б-39/13-10, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Усатим В.О.,

за заявою Фізичної особи - підприємця Потапова Ігоря Івановича, м. Харків

до Фізичної особи - підприємця Потапова Ігоря Івановича, м. Харків

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2019 відмовлено ПАТ "Фідобанк" в задоволенні заяви (вх. №35451 від 20.12.2018) з грошовими вимогами до боржника.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ПАТ "Фідобанк" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області у справі №Б-39/13-10 від 11.04.2019 повністю і ухвалити нове рішення яким:

- задовольнити вимоги ПАТ "Фідобанк" в сумі 14807861,35 грн за рахунок вартості переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами, а саме наступного майна: нежитлових будівель: літ. А-2 площею 1422,6 кв.м літ Ю-2 площею 39,5 кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків, пр. П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, будинок 55-а, та зареєстровані за Потаповим І.І.;

- додатково внести до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ "Фідобанк", які забезпечені іпотекою майна Потапова І.І. в сумі 14807861,35 грн;

- кошти одержані від реалізації майна ліквідаційної процедури перерахувати за наступними реквізитами: ПУАТ "ФІДОБАНК" (код 14351016) на рахунок №1026 в НБУ (код 300001).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" (вх. №1440 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2019 у справі № Б-39/13-10; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 24.06.2019.

13.06.2019 до Східного апеляційного господарського суду від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Бондаренко В.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5798), в якому ліквідатор вважає апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, у зв'язку з чим просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2019 у справі № Б-39/13-10 залишити без змін.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 у зв'язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. здійснено повторний розподіл судової справи № Б-39/13-10 та визначено наступний склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 розгляд справи відкладено на 15.08.2019.

12.08.2019 від арбітражного керуючого Бондаренка В.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншій день, у зв'язку з його перебуванням у відрядженні 15.08.2019 в іншому місці.

Присутній в судовому засіданні представник заявника апеляційної скарги заперечував проти відкладення розгляду справи, зазначив, що в матеріалах справи є відзив арбітражного керуючого Бондаренка В.А., де висловлена його позиція стосовно апеляційної скарги.

Щодо суті спору, заявник підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2019 у даній справі та задовольнити заяву ПАТ «Фідобанк» з грошовими вимогами.

Колегія суддів, розглянувши клопотання арбітражного керуючого Бондаренко В.А. про відкладення розгляду справи, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на обмеженість процесуального строку розгляду справи (до 23.08.2019) та на достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги ПАТ «Фідобанк».

Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені відповідно до вимог статті 268 Господарського процесуального кодексу України

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

Постановою Господарського суду Харківської області від 26.07.2010 ФОП Потапова І.І. визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2017 у даній справі ліквідатором ФОП Потапова І.І. призначено арбітражного керуючого Бондаренко В.А.

Під час розгляду заяви ПАТ «Фідобанк», судом встановлено, що боржник має у власності нежитлові будівлі літ. А-2 площею 1422,6кв.м, літ. Б-2 площею 39,5кв.м, що розташовані за адресою: місто Харків, проспект П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, №55-А, та належить боржнику на підставі рішення Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 17.11.2005 р., справа №2/4-05, Рішення Виконавчого комітету Московської районної ради міста Харкова від 07.11.2006 р., за №37, Ухвали Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13.12.2005 р., та виконавчого листа Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13.12.2005 р., справа №2-5667, що був виданий 20.08.2008 р.

Відповідно до Іпотечного договору №П_001/73_08-ІД, укладеного між Потаповим Ігорем Івановичем та Акціонерним банком «Факторіал-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», а згодом відбулась зміна назви на ПАТ «Фідобанк»), який 20.08.2008 було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В., за реєстровим №4547 - нежитлові будівлі літ. А-2 площею 1422,6кв.м, літ. Б-2 площею 39,5 кв.м, що розташовані за адресою: місто Харків, проспект П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, №55-А, забезпечують зобов'язання Потапова Ігоря Івановича, що витікають з Кредитного договору №П_001/73_08, який було укладено 20.08.2008 між АБ «Факторіал-Банк» та Потаповим І.І., змістом яких є повернення банку кредитних ресурсів в сумі 700 000,00 (Сімсот тисяч) доларів США зі сплатою 12,5 процентів річних в термін з 20.08.2008 р по 19.08.2015 р., сплата комісій, можливих неустойок та збитків.

Ліквідатором розглянуті вимоги заставного кредитора (АБ «Факторіал-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», а згодом відбулась зміна назви на ПАТ «Фідобанк»), визнано в повному обсязі в сумі 5877421,71 грн. та включено до реєстру вимог кредиторів: 5777728,71 грн - основной борг та 99693,00 грн - штрафні санкції до третьої черги задоволення, як забезпечені заставою майна.

20.12.2018 до Господарського суду Харківської області від ПАТ «Фідобанк» надійшла заява про визнання додаткових грошових вимог, яка обгрунтована тим, що станом на 05.11.2018 визнана сума заборгованості збільшилась, у зв'язку з підвищенням курсу валюти протягом часу провадження у даній справі, та становить 20585590,06 грн, отже банк просить додатково внести до реєстру вимог кредиторів вимоги, що забезпечені іпотекою майна боржника у розмірі 14807861,35 грн. та задовольнити вимоги в сумі 14807861,35 грн за рахунок вартості переданого і іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами, а саме: нежитлові будівлі літ. А-2 площею 1422,6 кв.м, літ. Б-2 площею 39,5 кв.м, що розташовані за адресою: місто Харків, проспект П'ятдесятиріччя ВЛКСМ, №55-А, та зареєстровані за Потаповим Ігорем Івановичем.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що коливання курсу валют, яке призвело до курсової різниці не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

В апеляційній скарзі банк зазначає, що включення вимог банку до реєстру вимог кредиторів боржника не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами та не звільняє банкрута від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Курс долара США відносно гривні значно зріс з моменту заявлення банком своїх вимог у справі про банкрутство, а боржником до цього часу заборгованість не погашена. Також, банк зазначає, що здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти та стягнення курсової різниці чинним законодавством не заборонено.

Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи банку та зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.

Згідно із частиною першою статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку "Вплив змін валютних курсів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 р. N 193 та Порядку відображення в обліку операцій в іноземній валюті, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 24.07.2001 р. № 126, іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності.

Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу.

Монетарні статті - статті балансу, що відображають грошові кошти в касі, на рахунках в установах банків, а також такі активи і зобов'язання, що будуть отримані чи сплачені у фіксованій чи визначеній сумі грошей або їх еквівалентів.

До монетарних статей відносяться грошові кошти в іноземній валюті, що знаходяться в касі чи на банківському рахунку підприємства; дебіторська заборгованість за відправлені нерезиденту товари, по якій очікується дохід в іноземній валюті; кредиторська заборгованість, що виникла внаслідок отримання підприємством товарів у нерезидента на умовах наступної оплати та для погашення якої, як очікується, підприємство сплатить певну суму грошових коштів в іноземній валюті.

Тож, курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах.

Таким чином, враховуючи, що сума кредитного зобов'язання боржника в еквіваленті - доларі США банком не змінюється, курсова різниця жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати таких доходів. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Діюче законодавство не передбачає стягнення курсової різниці з боржника після визнання грошових вимог, отже, повторне звернення із додатковими вимогами до боржника, які вже визнані судом та ґрунтуються на одному і тому самому зобов'язанні є таким, що суперечить Закону про банкрутство.

Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 29 березня 2018 року у справі № 916/4644/15.

Відповідно, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовуються доводами викладеними у мотивувальній частині постанови.

У справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Процедура розгляду справи судами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, колегія суддів зазначає, що у Рішенні «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) Високий Суд вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.04.2019 у справі № Б-39/13-10 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286- 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.08.2019

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Шевель