ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"22" серпня 2019 р.Справа № Б-24/158-07
Господарський суд Харківської області у складі:
судді Савченко А.А.
розглянувши матеріали справи
за заявою ВАТ "Харківгаз" м. Харків
до ДСП "Оберіг" с. Південне
про визнання банкрутом
В провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа №Б-24/158-07 про банкрутство Державного сільськогосподарського підприємства "Оберіг" (код 00487551).
Під час розгляду справи, судом виявлено недоліки в діяльності Міністерства аграрної політики та продовольства України, на підставі чого суд дійшов висновку про наявність правових підстав для винесення окремої ухвали, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи боржник є державним сільськогосподарським підприємством, а Міністерство аграрної політики та продовольства України є учасником у справі про банкрутство, оскільки є засновником (органом, уповноваженим управляти майном) боржника.
Постановою господарського суду Харківської області від 03 квітня 2009 року визнано юридичну особу - Державне сільськогосподарське підприємство "Оберіг", с. Південне, код 00487551, банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Відповідно до частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Згідно до ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону України №2343-ХІІ від 14.05.1992р., провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.
Таким чином Закон про банкрутство має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов`язаних з банкрутством суб`єктів підприємницької діяльності. Отже, його норми, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.
У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 р. N 4212-VI положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Проте, положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство застосовуються під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушене до набрання чинності цим Законом.
Оскільки погодження переліку ліквідаційної маси з органом, уповноваженим управляти державним майном, є складовою частиною продажу майна банкрута, який має відбуватися за положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 р. N 4212-VI, в даному випадку, що стосується розгляду питань, які регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, в тому числі погодження переліку ліквідаційної маси, застосуванню підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 р. N 4212-VI в редакції, що діє з 19.01.2013р.( далі - Закон про банкрутство). Проте, порядок проведення ліквідаційної процедури має оцінюватись судом у відповідності до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла до 19.01.2013р. ( далі - Закон про банкрутство1).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону про банкрутство1 усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2016р. припинено обов`язки ліквідатора ДСП "Оберіг" арбітражного керуючого Данченко А.С., призначено ліквідатором ДСП "Оберіг" арбітражного керуючого Шубу Володимира Івановича, якого зобов`язано продовжити здійснювати ліквідаційну процедуру відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 03.04.09р.
Частиною 12 статті 96 Закону про банкрутство передбачено, що плани санації, мирові угоди та переліки ліквідаційних мас та зміни і доповнення до них у справах про банкрутство державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, підлягають погодженню з органом, уповноваженим управляти державним майном. У разі відсутності такого погодження план санації та мирова угода затвердженню господарським судом не підлягають, а включене до переліку ліквідаційної маси майно банкрута не може бути реалізованим.
Суд зазначає, що формування ліквідаційної маси та продаж майна в ліквідаційній процедурі є обов`язком ліквідатора, як і обов`язком є дотримання термінів її виконання. У свою чергу суд зазначає, що Законом про банкрутство на орган, уповноважений управляти державним майном, в даному випадку - Міністерство аграрної політики та продовольства України, також покладено низку функцій та обов`язків, покликаних забезпечити контроль за реалізацією прав держави як власника таких об`єктів з метою задоволення державних та суспільних потреб, а також, зокрема, ефективне виконання заходів ліквідаційної процедури, пов`язаних з визначенням ліквідаційної маси банкрута та її реалізацією з метою вибору найоптимальнішого варіанту як для максимального збереження державного майна, так і для якнайповнішого задоволення вимог кредиторів.
Оскільки майно банкрута не було реалізоване у ліквідаційній процедурі до 26.01.2016р., ліквідатором на виконання вищевказаних вимог чинного законодавства, з метою здійснення заходів з реалізації майна банкрута було вчинено низку заходів з формування ліквідаційної маси банкрута та її погодження з Міністерством аграрної політики та продовольства України ( далі - Міністерство).
Так, 17.05.2016р. за №80-42-16 на адресу Міністерства ліквідатором було направлено низку необхідних документів. 05.09.2016 р. Міністерство повідомило про неможливість затвердження переліку ліквідаційної маси у зв`язку з вилученням документів по ДСП "Оберіг" детективами НАБУ.
Ліквідатором повторно, 24.11.2016р. листом №80/60-16 до Міністерства направлено низку документів по ДСП "Оберіг" для погодження переліку ліквідаційної маси. Лише 11.04.2017р. листом № 37-27-15/9807 Міністерство повідомило ліквідатора про неможливість затвердження переліку ліквідаційної маси з посиланням на невідповідність переліку ліквідаційної маси відомостям, що знаходяться в Автоматизованій системі "Юридичні особи" ФДМУ. Суд вважає необхідним зазначити, що дана відмова не була пов`язана з вилученням документів по ДСП "Оберіг" детективами НАБУ, а свідчила про необхідність вжиття ліквідатором додаткових заходів, необхідних для вирішення питання погодження переліку ліквідаційної маси банкрута.
Матеріали справи свідчать, що ліквідатором було встановлено програмний модуль АС "Юридичні особи" та 27.10.2017р. внесено зміни до АС "Юридичні особи", відповідно до даних останньої інвентаризації підприємства.
06.11.2017р. за №80/28-17 ліквідатором до Міністерства направлено листа щодо погодження ліквідаційної маси ДСП "Оберіг" з додатком на 96 аркушах. Додатково до документів, що надані ліквідатором до Міністерства листом за № 80/60-16 від 24.11.2016р. надано, для прийняття рішення, копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно та технічних паспортів будівель та споруд, що увійшли до ліквідаційної маси підприємства-банкрута - ДСП "Оберіг".
Проте рішення Міністерством прийнято не було. Листом № 37-27-15/827 від 12.01.2018р. Міністерство повідомило ліквідатора про вилучення документів по ДСП "Оберіг" детективами НАБУ та недостатність зазначеної інформації для прийняття відповідного управлінського рішення щодо погодження ліквідаційної маси банкрута.
Враховуючи не вирішення питання стосовно погодження або не погодження переліку ліквідаційної маси банкрута, ліквідатор ДСП "Оберіг" звернувся до суду із скаргою на дії Міністерства аграрної політики та продовольства України.
Ухвала господарського суду Харківської області від 30.10.2018р. набрала законної сили та не була оскаржена.

Проте, вимоги вищезазначеної ухвали суду виконанні не були, доказів погодження переліку ліквідаційної маси банкрута ДСП "Оберіг" у відповідності до вимог ст. 96 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до суду не надано до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 382 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення.

Як свідчать матеріали справи, ліквідатор ДСП "Оберіг" звертався до Міністерства аграрної політики та продовольства України з низкою листів з проханням виконати вимоги ухвали суду від 30.10.2018р. по справі №Б-24/158-07 та погодити ліквідаційну масу ДСП "Оберіг". Проте, відповіді на листи ліквідатором отримано не було.

Суд зазначає, що Міністерство аграрної політики та продовольства України будь-якої ґрунтовної інформації до суду з приводу правових підстав не вирішення питання стосовно погодження або не погодження переліку ліквідаційної маси банкрута не надало. Отже, на теперішній час управлінське рішення щодо погодження або відмови у погодженні ліквідаційної маси з конкретних правових підстав не прийнято, що унеможливлює подальший розгляд справи про банкрутство, обмежує дії ліквідатора щодо продажу, оцінки та реалізації майна в ліквідаційній процедурі банкрута та порушує права кредиторів у відповідній справі.

Відповідно до ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Отже, Міністерство аграрної політики та продовольства України, як власник майна банкрута, зобов`язане вживати належні заходи щодо захисту свого майна, інтересів держави та інших фізичних та юридичних осіб, що є кредиторами та учасниками провадження у справі про банкрутство ДСП "Оберіг".

Крім того, суд зазначає, що провадження у справах про банкрутство здійснюється у спеціальному судовому процесі з урахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", механізм якого повинен бути максимально формалізованим, у тому числі, щодо беззаперечного додержання строків судових процедур, що застосовуються до боржника з метою недопущення штучного затягування у даному випадку строку проведення ліквідаційної процедури, у зв`язку з чим, дії усіх учасників ліквідаційної процедури, зокрема органу уповноваженого на управління майном боржника, мають бути спрямовані у відповідності до приписів статті 96 Закону про банкрутство на відновлення платоспроможності боржника, оптимізації шляхів відновлення його платоспроможності, або ліквідації банкрута, координації дій відповідних органів виконавчої влади, прийняття рішень щодо розроблення заходів, спрямованих на забезпечення захисту інтересів держави і вибору оптимальних шляхів реструктуризації та погашення боргових зобов`язань у розумні строки.

На думку суду діями/бездіяльністю Міністерства створюються умови щодо затягування строків ліквідаційної процедури, збільшення витрат у ліквідаційній процедурі і, як наслідок, зменшення обсягів погашення вимог кредиторів, знецінення майна банкрута тощо.

Не вирішення питання стосовно погодження або не погодження переліку ліквідаційної маси ДСП "Оберіг" Міністерством аграрної політики та продовольства України, як засновником та органом, уповноваженим управляти державним майном, свідчить про неналежне виконання посадовими особами Міністерства покладених на них обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.246 Господарського процесуального кодексу України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Частинами 6 та 7 ст. 246 ГПК України встановлено, що окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом виявлено недоліки у діяльності посадових осіб Міністерства аграрної політики та продовольства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для винесення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст. 18, 232-235, 246 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Винести у справі №Б-24/158-07 окрему ухвалу про недоліки у діяльності посадових осіб Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Окрему ухвалу направити Міністерству аграрної політики та продовольства України для належного реагування на факти виявлених порушень та прийняття відповідних заходів для усунення недоліків в організації роботи Міністерства.

Зобов`язати Міністерство аграрної політики та продовольства України розглянути питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Зобов`язати Міністерство аграрної політики та продовольства України повідомити суд про вжиті заходи в місячний термін.

За ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі відповідальні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Ухвалу направити Міністерству аграрної політики та продовольства України.

Ухвала набирає законної сили 22.08.2019р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Савченко А.А.