ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

20 серпня 2019 року

Справа № 926/1714/19

Суддя Ковальчук Т.І., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Чернівцігаз Збут”, м. Чернівці,

до Ставчанської сільської ради, с. Ставчани Кіцманського району Чернівецької області,

про стягнення заборгованості на суму 165111,24 грн.,

секретар судового засідання Гаврилюк І.С.,

за участю представників сторін:

позивача – Попов В.Д., адвокат, дов. № 007.1ДР-38-1218 від 26.12.2018 р.,

відповідача – Радомська О.С., дов. від 19.08.2019 р. № 284,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Чернівцігаз Збут”, м. Чернівці, звернулося з позовною заявою до Ставчанської сільської ради, с. Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, про стягнення заборгованості по розрахунках за спожитий природний газ на суму 274511,87 грн., у тому числі 239246,92 грн. основного боргу, 25479,82 грн. пені, 2145,71 грн. 3% річних та 7639,415 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою від 26.06.2019 р. позовну заяву ТОВ “Чернівцігаз Збут” залишено без руху, заявнику встановлено 10-денний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, а саме: надати письмове викладення обставин щодо розміру заборгованості відповідача окремо по кожному з договорів на постачання природного газу: № 41GB587-135-19 від 08.02.2019 р. та № 41GB587-209-19 від 21.02.2019 р.; надати розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача окремо по кожному з договорів на постачання природного газу: № 41GB587-135-19 від 08.02.2019 р. та № 41GB587-209-19 від 21.02.2019 р.; надати докази, які підтверджують здійснення відповідачем платежів, зарахованих в погашення заборгованості за спожитий природний газ за одним або обома договорами на постачання природного газу № 41GB587-135-19 від 08.02.2019 р. та № 41GB587-209-19 від 21.02.2019 р. (виписки банку про рух коштів на рахунку, платіжні доручення тощо).

Заявою від 05.07.2019 р. позивачем своєчасно усунуто недоліки позовної заяви, з урахуванням чого ухвалою від 09.07.2019 р. відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження за участю представників сторін, роз’єднано позовні вимоги ТОВ “Чернівцігаз Збут” до Ставчанської сільської ради про стягнення заборгованості на суму 274511,87 грн., виділивши їх у самостійні провадження про стягнення заборгованості:

- за договором на постачання природного газу № 41GB587-135-19 від 08.02.2019 р. на загальну суму 109400,63 грн., у тому числі 92613,90 грн. основного боргу, 12339,09 грн. пені, 1036,93 грн. 3% річних та 3410,70 грн. інфляційних втрат, які розглядати в межах справи № 926/1445/19;

- за договором на постачання природного газу № 41GB587-209-19 від 21.02.2019 р. на загальну суму 165111,24 грн., у тому числі 146633,02 грн. основного боргу, 13140,73 грн. пені, 1108,79 грн. 3% річних та 4228,71 грн. інфляційних втрат, які розглядати в окремій справі з присвоєнням єдиного унікального номеру.

Відповідно до ухвали від 09.07.2019 р. у справі № 926/1445/19 матеріали позовної заяви в частині виділених у самостійне провадження вимог за договором на постачання природного газу № 41GB587-209-19 від 21.02.2019 р. на загальну суму 165111,24 грн. передано на автоматизований розподіл.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.07.2019 р. у відповідності до ухвали Господарського суду Чернівецької області від 09.07.2019 р. у справі № 926/1445/19 виділеній справі за позовом ТОВ “Чернівцігаз Збут” до Ставчанської сільської ради про стягнення заборгованості на суму 165111,24 грн. за договором на постачання природного газу № 41GB587-209-19 від 21.02.2019 р. присвоєно єдиний унікальний номер 926/1714/19 та передано дану справу до провадження судді Ковальчук Т.І.

Ухвалою від 09.07.2019 р. справу № 926/1714/19 призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.07.2019 р. за участю представників сторін.

З урахуванням заяви про усунення недоліків позовні вимоги у справі № 926/1714/19 обґрунтовані тим, що відповідач на порушення умов укладеного з позивачем договору № 41GB587-209-19 від 21.02.2019 р. на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими, не провів розрахунок за отриманий у лютому 2019 року природний газ, у результаті чого утворилася заборгованість у сумі 146633,02 грн. з оплати за природний газ та нараховано 13140,73 грн. пені, 1108,79 грн. 3% річних і 4228,71 грн. інфляційних втрат, щодо стягнення яких заявлено даний позов.

У зв’язку з відрядженням судді Ковальчук Т.І. на 30.07.2019 р. до м. Києва ухвалою від 19.07.2019 р. призначене на 30.07.2019 р. судове засідання перенесена на 20.08.2019 р.

26.07.2019 р. від Ставчанської сільської ради надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнав заборгованість у повній сумі в розмірі 274511,87 грн., яка складається з основного боргу за обома договорами на постачання природного газу і нарахованих на нього пені, 3% річних та інфляційних втрат.

У судовому засіданні 20.08.2019 р. представник позивача просив задовольнити позов, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі та заявив про готовність погасити заборгованість перед позивачем.

Заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

21.02.2019 р. між Tовариством з обмеженою відповідальністю “Чернівцігаз Збут” (Постачальник) та Ставчанською сільською радою (Споживач) було укладено Договір № 41GB587-209-19 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими (надалі – Договір на постачання природного газу, а.с. 15-18).

Згідно з пунктом 1.1 вказаного Договору Постачальник зобов’язується передати у власність Споживачу природний газ у необхідних для Споживача обсягах, а Споживач зобов’язаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

За умовами Договору на постачання природного газу:

- Постачальник забезпечує Споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений Договором період. Оперативний контроль за відпуском газу здійснює Оператор ГРМ (суб’єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь замовників) відповідно до умов договору розподілу газу, укладеного в установленому порядку між Споживачем і Оператором ГРМ (пункт 2.1);

- обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно, пункт 4.1), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем (пункти 2.3, 4.1);

- розрахунки за поставлений газ здійснюються за вільними цінами, ціна газу становить 11980,80 грн. з ПДВ, ціна може змінюватися протягом дії Договору шляхом повідомлення Споживача Постачальником не пізніше ніж за п’ять календарних днів до початку наступного місяця поставки газу (пункти 3.1, 3.2, 3.3);

- оплата газу здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника протягом місяця споживання, але не пізніше останнього числа цього місяця. Остаточний розрахунок за спожитий обсяг газу протягом попереднього розрахункового періоду Споживач проводить не пізніше 05 числа місяця, наступного за місяцем споживання газу за ціною, зазначеною Постачальником в акті приймання-передачі природного газу за цей період (пункти 4.2, 4.2.1).

Згідно з пунктом 11.1 Договору на постачання природного газу останній набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 01.02.2019 р. до 28.02.2019 р., а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії (пункт 11.2).

На підтвердження передачі відповідачеві природного газу на умовах Договору на постачання природного газу до позовної заяви додано копію акту приймання-передачі природного газу № ЧЦЗ89002955 від 28.02.2019 р. про те, що позивач передав, а відповідач отримав у лютому 2019 року природний газ в обсязі 12,239 тис. куб.м на суму 146633,02 грн. (по ціні 11980,80 грн. з ПДВ) (а.с. 18 на звороті). Указаний акт підписаний представниками обох сторін і скріплений печатками позивача і відповідача.

Отже, передача позивачем відповідачеві природного газу у зазначеній кількості у лютому 2019 року підтверджується належними доказами у відповідності до встановленого Договором на постачання природного газу порядку визначення фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу.

Як стверджує позивач вартість спожитого в лютому 2019 року природного газу в сумі 146633,02 грн. відповідач не сплатив.

Відповідно до підписаного сторонами акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2018 р.-18.03.2019 р. заборгованість Ставчанської сільської ради перед позивачем за поставлений у лютому 2019 року природний газ станом на 18.03.2019 р. складає 146633,02 грн. (а.с. 19 на зворті-20).

Зазначені обставини відповідач повністю визнає.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку (ст. 509 ЦК України)

Відповідно до статті 3 Закону України “Про ринок природного газу”, одним з принципів функціонування ринку природного газу є вільна торгівля природним газом та рівності суб’єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені.

Статтею 12 названого Закону унормовано, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов’язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов’язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов’язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (частини 2, 3 статті 12 Закону України “Про ринок природного газу”).

У ході розгляду справи судом установлено, що відповідачем порушено умови Договору на постачання природного газу в частині зобов’язання з остаточної оплати поставленого природного газу в строк до 5 числа місяця наступного за місяцем постачання газу (пункт 4.2.1 Договору).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України унормовано, що в разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, а згідно статті 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов’язання у строк, встановлений договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

Пунктом 6.2.1 Договору на постачання природного газу передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У судовому засіданні на підставі досліджених у сукупності доказів встановлено порушення відповідачем визначеного Договором на постачання природного газу строку здійснення оплати за отриманий від позивача природний газ за лютий 2019 року на суму 146633,02 грн., який станом на день розгляду справи судом відповідачем не сплачено.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені за період з 06.03.2019 р. по 05.06.2019 р. на суму 13140,73 грн. (а.с. 30), суд встановив, що цей розрахунок є правильним. При обчисленні пені позивачем правильно визначено період прострочки, та застосовано діючу облікову ставку НБУ.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив виконаний позивачем розрахунок 3% річних за період з 06.03.2019 р. по 05.06.2019 р. на суму 1108,79 грн. та встановив, що 3% річних також нараховані вірно.

Стосовно заявлених до стягнення інфляційних втрат у розмірі 4228,71 грн. за період з 06.03.2019 р. по 05.06.2019 р. суд зазначає, що їх обчислення проведено позивачем неправильно.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань” з наступними змінами і доповненнями інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов’язання.

Індекс інфляції – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою (спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики), за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, в даному випадку інфляційні втрати повинні нараховуватися не з 06.03.2019 р., а з 01.04.2019 р. на суму боргу, яка існувала на цю дату – 146633,02 грн.

Обчисливши таким чином інфляційні втрати, суд встановив, що за період з 01.04.2019 р. по 05.06.2019 р. інфляційні втрати становлять 2503,03 грн., решта суми в розмірі 1725,68 грн. нарахована необгрунтовано (розрахунок суду, а.с. 38).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов’язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами у господарському процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 73 ГПК України).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Встановивши обставини справи та оцінивши за правилами статті 86 ГПК України зібрані у справі докази, за результатами розгляду спору в судовому засіданні суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення 146633,02 грн. основного боргу по оплаті за переданий у лютому 2019 року природний газ, 13140,73 грн. пені та 1108,79 грн. 3% річних, нарахованих за період з 06.03.2019 р. по 05.06.2019 р., а також 2503,03 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 р. по 05.06.2019 р.

У частині вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 1725,68 грн. у позові належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступних положень Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Згідно приписів пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом позивачем згідно з платіжним дорученням № 753 від 13.06.2019 р. сплачено судовий збір у розмірі 4117,68 грн., що становить 1,5% від ціни позову 274511,87 грн. до роз’єднання позовних вимог ухвалою від 09.07.2019 р. (а.с. 9).

У зв’язку з роз’єднанням позовних вимог ціна позову у справі становить 165111,24 грн., судовий збір від якої складає 2476,67 грн. (165111,24 грн. х 1,5%).

Враховуючи часткове задоволення позову на суму 163385,57 грн., судовий збір підлягає наступному розподілу: 2450,78 грн. припадає на користь позивача (163385,57 грн. х 1,5%); решта в сумі 25,89 грн. (2476,67 грн. - 2450,78 грн.), яка припадає на позовні вимоги, у задоволенні яких відмовлено, залишається за позивачем.

При цьому, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті подав відзив про визнання позову, у відповідності до частини 1 статті 130 ГПК України судовий збір у розмірі 50% від суми, яка припадає на користь позивача – 1225,39 грн. (2450,78 грн. х 50%), підлягає поверненню йому з Державного бюджету, а решта 50% – 1225,39 грн., стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 20, п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Ставчанської сільської ради (59316, с. Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, вул. Головна, 52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Чернівцігаз Збут” (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-а, ) 146633,02 грн. основного боргу, 13140,73 грн. пені, 1108,79 грн. 3% річних, 2503,03 грн. інфляційних втрат та 1225,39 грн. судового збору.

3. У задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 1725,68 грн. у позові відмовити, судовий збір у сумі 25,89 грн. залишити за позивачем ТОВ “Чернівцігаз Збут”.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Чернівцігаз Збут” (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-а, ) з Державного бюджету України сплачений за платіжним дорученням № 753 від 13.06.2019 р. судовий збір у сумі 1225,39 грн.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Порядок набрання рішенням законної сили та його апеляційного оскарження

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

У судовому засіданні 20.08.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст підписано 21 серпня 2019 року.

Суддя Т.І. Ковальчук