Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2019 р.                     м. Рівне                              Справа № 918/501/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Агро"

про стягнення заборгованості в сумі 200 854 грн. 33 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Юрко В.О. (ордер КР № 102665 від 08.01.2019 р.);

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фертчем" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Агро" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 200 854 грн. 33 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст. 173, 193, 230, 231, 266, 343 ГК України, ст. ст. 11-16, 530, 625, 627, 549, 533, 712 ЦК України, просить стягнути 200 854 грн. 33 коп. з якої: 139 944 грн. 58 коп. основної заборгованості, 14 455 грн. 03 коп. інфляційні втрати, 3 412 грн. 60 коп. 3 % річних, 24 841 грн. 57 коп. пені, 18 200 грн. 55 коп. штраф в розмірі 16 % річних за неналежне виконання грошового зобов'язання за договором поставки № 205/02 від 16 лютого 2018 року, як на підставу позову вказує на неналежне виконання умов договору відповідачем, зокрема не повна оплата за поставлений товар, у зв'язку з чим позов просить задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні 20 серпня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 20 серпня 2019 року не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 592, з якого вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду від 05 серпня 2019 року про відкладення розгляду справи по суті отримав 08 серпня 2019 року.

Окрім того, відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи № 918/501/19 належним чином повідомлений.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Окрім того , суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору, останній усвідомлений про розгляд справи № 918/501/19 та свідомо не скористався свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень.

Заяви та клопотання у справі

Заяви та клопотання від учасників процесу до суду не надходили.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 23 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/501/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Агро" про стягнення заборгованості в сумі 200 854 грн. 33 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано сторонам подати суду, а саме позивачу будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності), відповідачу : відповідно до ст. 165 ГПК України, протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду. Роз'яснено відповідачу, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 250 ГПК України у п'ятиденний строк з дня отримання ухвали суду від 23 липня 2019 року, він має право подати заяву із запереченням щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 05 серпня 2019 року відкласти розгляд справи по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 20 серпня 2019 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фертчем" (далі - постачальник), та Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас-Агро" (далі - покупець), укладено 16 лютого 2018 року договір поставки № 205/02.

Предметом договору встановлюється те, що постачальник зобов'язується поставити покупцю товар згідно специфікації, які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти товар згідно вантажних документів та здійснювати його оплату на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору оплата товару проводиться у національній грошовій одиниці на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунків, в порядку визначеному п.п. 2.3. цього договору.

Розрахунки здійснюються в наступному порядку: - покупець зобов'язується здійснити на розрахунковий рахунок постачальника платежі згідно умов визначених у додатках до договору № 205/02 від 16 лютого 2018 року на підставі відповідних рахунків постачальника (п. 2.3. договору).

Згідно до п. 2.5. договору платіж здійснюється у національній валюті України за курсом продажу безготівкового Євро на міжбанківській валютній біржі відповідно інформації, що публікується на сайті www.minfin.com.ua/currency/mb на день оплати постачальнику, але ж не менше ніж сума вказаних у рахунку постачальника.

Пунктом 3 договору сторонами визначеного умови поставки товару, а саме поставка товару здійснюється протягом вказаного в додатках до договору № 205/02 від 16 лютого 2018 року. Приймання-передача товару здійснюється по прибутково-видатковій накладній.

Відповідно до п. 4 договору зазначено, що постачальник зобов'язується здійснити поставку товару згідно вказаних у п.п. 3.1. даного договору, а покупець зобов'язується прийняти, та здійснити повний розрахунок за товар на умовах визначених у додатках до договору № 205/02 від 16 лютого 2018 року.

Згідно до п. 5.1. договору встановлено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Окрім того, п. 7.1. договору вказано, що усі спори та розбіжності, які виникли між сторонами по даному договору, вирішуються шляхом переговорів, а у випадку неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів, вони вирішуються у встановленому законодавством України порядку в Господарському суді.

Відповідно до умов вищевказаного договору поставки, сторонами договору укладено наступні додатки: - додаток № 21 - Специфікація № 21 від 05 червня 2018 року, вартість замовленого товару складає 49,25, що станом на 05 червня 2018 року є еквівалентом 1 509 грн. 34 коп.. Відповідно до п. 1 специфікації, оплата здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника 100 % загальної вартості товару до 02 липня 2018 року; - додаток № 26 - Специфікація № 26 від 31 серпня 2018 року, вартість замовленого товару складає 4 197,50, що станом на 31 серпня 2018 року є еквівалентом 138 435 грн. 24 коп. Відповідно до п. 1 специфікації, оплата здійснюється шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника 100 % загальної вартості товару до 04 вересня 2018 року.

Позивачем виконано покладені на нього договірні зобов'язання щодо поставки товару у повному обсязі.

Однак взяті на себе договірні зобов'язання по оплаті за поставлений товар відповідач не виконав, що у свою чергу призвело виникнення заборгованості в сумі 139 944 грн. 58 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1 від 27 листопада 2018 року та претензію № 2 від 29 січня 2019 року. Однак вказані претензії позивача залишені відповідачем без уваги та задоволення.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76 -78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Судом встановлено, що факт виконання позивачем умов договору підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладним № 288 від 05 червня 2018 року (підписана представниками сторін та скріплена відповідними печатками товариств) та № 489 від 31 серпня 2018 року (підписана представниками сторін та скріплена відповідними печатками товариств). З вказаних видаткових накладних вбачається, що позивач поставив а відповідач прийняв товар, а тому останній прийняв на себе зобов'язання щодо оплати за поставлений товар.

Окрім того, позивачем в якості доказу виконання умов договору надано суду рахунок на оплату № 202 від 05 червня 2018 року та рахунок на оплату № 342 від 31 серпня 2018 року, з яких вбачається, що останній належним чином виконав умови п. 2.3. договору поставки.

Суд приймає в якості доказів наладженого виконання позивачем умов договору вищевказані видаткові накладні та рахунки на оплату, та на їх підставі суд встановлює виникнення заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 139 944 грн. 58 коп., тому позов в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази часткової або повної сплати заборгованості відповідачем.

Враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача на підставі п. 6.3. договору та ст. 625 ЦК України штраф, пеню, інфляційні та три проценти річних за не проведення оплати за поставлений товар, а саме 14 455 грн. 03 коп. інфляційні втрати, 3 414 грн. 60 коп. 3 % річних, 24 841 грн. 57 коп. пені та 18 200 грн. 55 коп. штрафу 16 % річних.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що позивачем вірно нараховано суму пені та 3 % річних. Однак позивачем невірно нараховано інфляційні втрати, що відповідно до розрахунку суду становлять 13 683 грн. 07 коп.

Тому позов в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій слід задоволти частково.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Агро", обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають частковому задоволенню.

Аргументуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач неналежним чином виконав умови договору поставки № 205/02 від 16 лютого 2018 року чим порушив умови вказаного договору та вказані обставини позбавили позивача права на вчасне отримання оплати за поставлений товар, що у свою чергу призвело до виникнення основної заборгованості та штрафних санкцій у вигляді штрафу, пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Докази відхилені судом

Суду в якості доказів своїх аргументів позивачем надано копію договору поставки № 205/02 від 16 лютого 2018 року, додаток № 21 специфікація № 21 від 05 червня 2018 року, додаток № 26 специфікація № 26 від 31 серпня 2018 року, видаткову накладну № 288 від 05 червня 2018 року, видаткову накладну № 489 від 31 серпня 2018 року, рахунок на оплату № 202 від 05 червня 20108 року, рахунок на оплату № 342 від 31 серпня 2018 року, претензію № 1 від 27 листопада 2018 року, претензія № 2 від 26 січня 2019 року.

Суд докази надані позивачем не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах та виконання сторонами умов договору.

Відповідачем докази не подавалися.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов'язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов'язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати за поставлений природний товар та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, нарахування інфляційних втрат, 3 % річних, штрафу та пені, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 3 008 грн. 77 коп.

У зв'язку із частковим задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 997 грн. 21 коп. пропорційно задоволеним позовними вимогами, покладається відповідача.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас Агро" (35800, м. Острог, вул. Татарська, 5, кв. 9, код. 39712393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фертчем" (65026, м. Одеса, вул. Подільський узвіз, 6, код. 37169777) 139 944 (сто тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот сорок чотири) грн. 58 коп. - основного боргу, 24 841 (двадцять чотири тисячі вісімсот сорок один) грн. 57 коп. - пені, 3 414 (три тисячі чотириста дванадцять) грн. 60 коп. 3 % річних, 13 683 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 07 коп. - інфляційних втрат, 18 200 (вісімнадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. - штрафу 16 % річних та 2 997 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 21 коп. судового збору.

3. В частині стягнення з відповідача 771 грн. 96 коп. інфляційних втрат відмовити.

4 Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 серпня 2019 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (65026, м. Одеса, вул. Подільський узвіз, 6);

3 - позивачу рекомендованим (35800, м. Острог, вул. Татарська, 5, кв. 9).