ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/4283/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Корпусенка А.О.

за участю: скаржник (представник Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру) - Родинський І.О. (дов. №28-0.17-2/72-19 від 04.01.2019).

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2019

(Суддя - Яковенко А.В.)

та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019

(Головуючий суддя - Доманська М.Л.; Верховець А.А., Пантелієнко В.О.)

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Системні інвестиції"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа про банкрутство ТОВ "Холдингова компанія "Системні інвестиції" порушена ухвалою місцевого господарського суду від 03.04.2017 за заявою Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

1.1. Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.04.2017 було призначено розпорядником майна ТОВ "Холдингова компанія "Системні інвестиції" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

1.2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 та постановою Верховного суду від 14.06.2018, було задоволено заяву АТ "БМ БАНК" у межах провадження у даній справі про банкрутство та, в тому числі, визнано недійсними укладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Системні інвестиції" (код СДРПОУ32596714) з Фурманом Сергієм Петровичем (ідент. код ) договори купівлі-продажу земельних ділянок від 28.07.2016 кадастрові номери :03:014:0007, :03:014:0008, :03:014:0009; визнано недійсними рішення державного реєстратора про державну реєстрацію; визнано недійсним рішення державного реєстратора про поділ та закриття розділів та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію новоутворених земельних ділянок внаслідок поділу, а також скасовано в державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок, утворених внаслідок поділу, а саме :03:014:0048, :03:014:0049, :03:014:0050, :03:014:0051, :03:014:0052, :03:014:0053.

1.3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 задоволено клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Системні інвестиції" про зобов'язання вчинити дії та зобов'язано Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру протягом 1 робочого дня з моменту отримання цієї ували за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру видалити інформацію з державного земельного кадастру щодо державної реєстрації земельних ділянок, утворених внаслідок поділу за наступними кадастровими номерами: :03:014:0048, :03:014:0049, :03:014:0050, :03:014:0051, :03:014:0052, :03:014:0053 та поновити державну реєстрацію земельних ділянок кадастрові номери :03:014:0007, :03:014:0008, :03:014:0009 в державному земельному кадастрі.

2. До Господарського суду міста Києва надійшла скарга на постанову державного виконавця від 16.10.2018 ВП №56899925 про накладення штрафу.

2.1. Подана скарга мотивована тим, що постанова про накладання штрафу від 16.10.2018 в межах виконавчого провадження №56899925 є незаконною, оскільки Державна служби України з питань геодезії, картографії та кадастру законодавчо не наділена правом виконати вимоги, викладені в ухвалі Господарського суд міста Києва від 18.04.2018.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2019, яку залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі №910/4283/17, відмовлено Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру в задоволенні скарги на постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 16.10.2018, винесену в межах виконавчого провадження №56899925.

4. Судові рішення мотивовані тим, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не виконує рішення суду, яке є обов'язковим для виконання на всій території України, проте, жодних обставин, які б свідчили про відсутність у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру обов'язку повністю чи частково виконати вимоги вищевказаної ухвали суду, заявником не наведено. Фактично доводи заявника зводяться до переоцінки обставин, встановлених в ухвалі господарського суду міста Києва від 14.01.2019 у даній справі, яка набрала законної сили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

5. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі №910/4283/17 з проханням їх скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу про безпідставне накладення штрафу на останню.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Скаржник доводить, неправомірніcть в діях державної виконавчої служби при винесенні постанови від 16.10.2018 про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн та вважає, що судами помилково встановлено відсутність порушень норм Закону України "Про виконавче провадження" у діях державної виконавчої служби.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

7. Відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/4283/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жуков С.В., суддя - Ткаченко Н.Г., суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 17.07.2019.

8.1. Ухвалою касаційного господарського суду у складі верховного Суду від 29.07.2019 відкрито касаційне провадження у справі №910/4283/17 за касаційною скаргою Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у вказаній справі.

Призначено до розгляду касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на 21 серпня 2019 року о 12 : 15 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань № 330.

9. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

10. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

11. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

12. Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

13. Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

14. Судами встановлено, що постановою від 03.08.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56899925 та встановлено строк протягом 10 днів для виконання рішення в добровільному порядку.

15. Подана скарга на дії державного виконавця мотивована тим, що постанова про накладання штрафу від 16.10.2018 в межах виконавчого провадження №56899925 є незаконною, оскільки Державна служби України з питань геодезії, картографії та кадастру законодавчо не наділена правом виконати вимоги, викладені в ухвалі Господарського суд міста Києва від 18.04.2018.

16. Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

17. Відповідно до ч.4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

18. Судами встановлено, що 29.08.2018 Держгеокадастром до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було подано заяву про відкладення проведення виконавчих дій, у зв'язку з об'єктивних, не залежних від боржника причин, у зв'язку з неможливістю виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/4283/17, в той же час Держгеокадастр повідомив, що ним підготовлено апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суд міста Києва від 18.04.2018.

19. 30.08.2018 ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дергеокадастру на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.04.2018 у справі №910/4283/17, так як підстави пропуску строку звернення з апеляційною скаргою визнані судом апеляційної інстанції неповажними.

20. Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

21. Отже, державний виконавець у разі наявності підстав може відкласти проведення виконавчих дій.

22. 05.09.2018 головним державним виконавцем Назаровець А.Т. на адресу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру направлено вимогу державного виконавця про надання документів, які підтверджують виконання рішення суду, вказана вимога була отримана Держгеокадастром 14.09.2018, останній таких доказів не надав.

23. Судами встановлено, що жодних обставин, які б свідчили про відсутність у скаржника (Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру) обов'язку повністю чи частково виконати вимоги вищевказаної ухвали суду, заявником не наведено. Фактично доводи заявника зводяться до переоцінки обставин, встановлених в ухвалі господарського суду міста Києва від 14.01.2019 у даній справі, яка набрала законної сили.

24. Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

25. Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

26. Постановою про накладення штрафу від 16.10.2018 в межах виконавчого провадження №56899925 за невиконання без поважних причин рішення суду, яке підлягає негайному виконанню, накладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн., що відповідає приписам Закону України "Про виконавче провадження".

27. З огляду на встановлені судами обставини, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не виконує рішення суду, яке є обов'язковим для виконання на всій території України, отже, суд першої інстанції правильно встановив відсутність порушень норм Закону України "Про виконавче провадження" у діях державної виконавчої служби, оскільки державний виконавець діяв в межах та на виконання повноважень, наданих йому зазначеним Законом.

28. Крім того, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінагрополітики державне підприємство, яке належить до сфери управління Держгеокадастру.

29. Пункт 205 вказаного Порядку передбачає, що адміністратор Державного земельного кадастру здійснює такі заходи щодо технічного і технологічного забезпечення Державного земельного кадастру: 6) технічне і технологічне забезпечення оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру (в тому числі архівних матеріалів); 7) технічне і технологічне забезпечення зберігання та архівування відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

30. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: 26) здійснює ведення та адміністрування Державного земельного кадастру.

31. З огляду на викладене, суди дійшли висновку про те, що Держгеокадастр здійснює ведення земельного кадастру, здійснює технічне і технологічне забезпечення оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру (в тому числі архівних матеріалів); технічне і технологічне забезпечення зберігання та архівування відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру та здійснює ведення та адміністрування Державного земельного кадастру.

32. У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

33. Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

34. Водночас, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, зокрема оскарженій постанови, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

35. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

36. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України, за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

37. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

38. Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

39. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін постанови суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі №910/4283/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко