ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1461/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона та безпека бізнесу», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард», м. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області

про стягнення грошових коштів

У засіданні суду брали участь:

представники позивача: Мошнягул С.М. (керівник відповідно до витягу з ЄДРЮО № від 10.06.2019, паспорт серії НОМЕР_1 від 08.05.1996); Стрикаль О.В. (довіреність б/н від 26.07.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №6131 від 12.07.2018);

представник відповідача: Зінченко А.Д. (довіреність б/н від 23.707.2019, паспорт серії НОМЕР_2 від 17.04.1998)

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 10.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Охорона та безпека бізнесу» (далі позивач, ТОВ «Охорона та безпека бізнес») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» (далі відповідач, ТОВ «Авангард») про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 111 754,38грн, з яких: 104 337,86грн - заборгованість за послуги охорони об`єкту; 900,08грн 3% річних, 1 163,14грн інфляційні втрати; 5 353,30грн пеня. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 671,00грн.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 526, 530, 903 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з охорони об`єкта №10/0218/06 від 01.04.2018 в частині не здійснення оплати за надані позивачем послуги охорони.

1.2. Відповідач скористався правом передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та подав відзив на позовну заяву (т.1 а.с. 69-72), у якому проти позову заперечив та, зокрема, зазначив, що позивач згідно положень відповідного договору, укладеного між сторонами, не повинен був допустити розкрадання цінностей та проникнення сторонніх осіб на об`єкти, що охороняються. Проте, в ніч з 04.02.2019 на 05.02.2019 в одне з приміщень проникли невідомі особи, які пошкодили внутрішнє оздоблення та викрали частину майна. За фактом крадіжки було відкрито відповідне кримінальне провадження. Наслідки злому були виявлені працівниками відповідача, натомість, уповноважені представники ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» на місце події не з`явились. У результаті скоєного злочину, ТОВ «Авангард» було нанесено значну матеріальну шкоду. За таких обставин, вважає що позивач не виконав свої зобов`язання належним чином, а відтак, вимога про сплату наданих послуг є безпідставною. Разом з цим, зазначає, що акти виконаних робіт, на підставі яких здійснюється оплата, не підписувались відповідачем. Крім того, вказує на те, що відповідальність у вигляді сплати пені положеннями договору не передбачена, а тому підстав для її стягнення немає.

1.3. 08.08.2019 позивачем у порядку ст.166 ГПК України подано відповідь на відзив (т.1 а.с.102-108), у якій ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» не погоджується із запереченнями викладеними відповідачем та зазначає, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором у період з 01.01.2018 по 18.02.2019. Вказує, що договором визначено оплату до 5-го числа наступного місяця, а тому відповідач зобов`язаний кожного місяця вносити відповідну плату. Зазначає, що жодного проникнення в ніч з 04.02.2019 на 05.02.2019 в одне з приміщень не було. Натомість вказує, що згідно листа відповідача №16 від 13.02.2019, крадіжка та пошкодження майна було здійснено 12.02.2019. Відповідне приміщення було здано в оренду ТОВ «Роботенкс», який здійснював його охорону самостійно, а тому, позивач не зобов`язаний нести жодної відповідальності за його охорону.

1.4. 15.08.2019 відповідачем у порядку ст.166 ГПК України подано заперечення на вищевказану відповідь (т. 1 а.с. 156-158), у якій ТОВ «Авангард» вказує, що позивачем не було виконано належним чином зобов`язання щодо охорони відповідного об`єкта, а відтак відповідні акти виконаних робіт не були підписані відповідачем. Зазначає, що у відзиві відповідач помилково зазначив, що крадіжка відбулась в ніч з 04.02.2019 на 05.02.2019, натомість під час судового засідання 29.07.2019 відповідачем була вказана правильна дата 12.02.2019. Відповідач оцінює зазначену подію як неналежне виконання зобов`язань за договором, а тому відмовляється від послуг неналежної якості. За таких обставин, просить у задоволенні позову відмовити.

Під час судового засідання позивач підтримав позовну заяву та надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. У свою чергу, відповідач проти позову заперечив та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та запереченнях.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

24.07.2019 до канцелярії суду було відповідачем було подано клопотання від 23.07.2019 (вх. №14440/19) про поновлення процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву, яке судом з урахуванням положень ст. 119 ГПК України було задоволено, про що винесено відповідну протокольну ухвалу від 29.07.2019 (протокол судового засідання від 29.07.2019, т.1 а.с.91-93).

24.07.2019 до канцелярії суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Роботенкс» (ідентифікаційний код 38971389) було подано заяву (вх. №14437/19) про залучення його до участі у справі у якості третьої особо, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у задоволенні якої ухвалою суду від 29.07.2019 було відмовлено (т.1 а.с.96-97).

08.08.2019 до канцелярії суду позивачем було подано відповідь на відзив (вх. №15327/19), у якому останній також просив поновити процесуальний строк для подачі відповіді, яке судом з урахуванням положень ст.119 ГПК України було задоволено, про що винесено відповідну протокольну ухвалу від 12.08.2019 (протокол судового засідання від 12.08.2019, т.1 а.с.152-153).

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 01.07.2019, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 29.07.2019 та встановлено сторонам строк для подачі відповідних заяв по суті справи, передбачених ст. 161 ГПК України.

На підставі ст. 216 ГПК України, у судовому засіданні неодноразового оголошувалась перерва. Черговий розгляд справи призначено на 19.08.2019.

На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

01.04.2018 між ТОВ «Авангард» (замовник) та ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» укладено договір про надання послуг з охорони об`єкта №10/0218/06 (далі Договір, т.1 а.с.19-22), відповідно до п. 1.1 якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по охороні об`єкта замовника з 01.04.2018, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 район АДРЕСА_2 .Святопетрівське АДРЕСА_3 . Київська АДРЕСА_4 вул.Київська, 29.

Згідно п.п. 5.1, 5.2 Договору, вартість послуг визначається протоколом погодження договірної ціни (додаток №2), який є невід`ємною частиною цього договору. Оплата за охорону здійснюється щомісячно, на підставі акту виконаних робіт до 5-го числа наступного місяця.

Даний договір укладений терміном на 1 рік і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, якщо за 15 діб до закінчення терміну дії Договору, ні одна із сторін не вимагатиме його припинення, або переукладання, Договір вважається продовженим на попередніх умовах на той же термін, без обмеження кількості разів продовження дії Договору (п. 9.1 Договору).

Згідно п.п. 2-4 протоколу узгодження договірної ціни від 01.04.2018, починаючи з 01.07.2018 вартість охоронних послуг за один місяць на об`єкті охорони складає 63 510,00грн. Цей протокол складаний у двох примірниках і є підставою для розрахунків між виконавцем і замовником за Договором. Протокол погодження договірної ціни вступає в дію з 01.04.2018 (т. 1 а.с. 24).

У свою чергу, сторони у розділі 4 Договору погодили відповідальність виконавця, у тому числі, у разі надання неякісних послуг охорони.

Так, 14.02.2019 ТОВ «Авангард» направило на адресу ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» лист №16 від 13.02.2019, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 14.02.2019, в якому зазначило, що 12.02.2019 на відповідному об`єктів, яке охороняє виконавець, було зафіксовано факт крадіжки та пошкодження майна та просила виконавця терміново прибути за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Святопетрівська, вул.Київська,29 для складення акту про обставини виникнення, заподіяння збитку та його розміри, який передбачений п. 4.2 Договору (т. 1 а.с. 78-85).

18.02.2019 між замовником та виконавцем укладено додаткову угоду до договору, відповідно до положень п.п. 1,2 якої Договір вважається розірваним достроково з 19.02.2019. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

21.02.2019 ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» було направлено на адресу ТОВ «Авангард» претензію №1, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 21.02.2019, у якій виконавець просив замовника сплатити заборгованість у розмірі 63 510,00грн за Договором до 28.02.2019. До вказаної претензії виконавцем було долучено, зокрема, акт надання послуг від 31.01.2019 №108 на суму 63 510,00грн (т. 1 а.с. 27, 30-32).

15.03.2019 ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» було направлено на адресу ТОВ «Авангард» претензію №2, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 15.03.2019, у якій виконавець просив замовника сплатити заборгованість у розмірі 104 337,86грн за Договором до 28.03.2019. До вказаної претензії виконавцем було долучено, зокрема, акт надання послуг від 28.08.2019 №119 на суму 40 827,86грн (т. 1 а.с. 28, 33-35).

У свою чергу, ТОВ «Аванград» надало відповідь №27 від 10.04.2019 на претензію №2 від 15.03.2019, у якій зазначив, що в ніч з 04.02.2019 на 05.02.2019 в одне з приміщень, розташованих в будівлі, що охоронялась ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» проникли невідомі особи, пошкодили внутрішнє обладнання та викрали частину майна. Даний факт було зафіксовано оперативною групою поліції та складно відповідний протокол. За фактом крадіжки було відкрито кримінальне провадження та внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Після вказаної події замовник направив на адресу виконавця лист від 13.02.2019 з проханням взяти участь у складанні акті про обставини виникнення, заподіяння збитку та його розміри, проте жодної відповіді від виконавця на вказаний лист не надійшло. Вказав, що в результаті скоєного злочину ТОВ «Авангард» було нанесено матеріальну шкоду, яка склала близько 30 000,00грн. Крім того, вказане приміщення було здано в оренду приватній компанії як офісне, якій, у свою чергу, завдано збитків більш ніж на 200 000,00грн. Компанія-орендар повідомила ТОВ «Авангард» про свої наміри щодо отримання відшкодування шкоди завданої злочином, а тому на замовника окрім власних збитків може лягти ще й тягар відшкодування шкоди орендарю. Зважаючи на те, що ТОВ «Охорона та безпека бізнесі» грубо порушила умови Договору в частині схоронності майна, а тому, послуги не були надані належним чином та не підлягають оплаті (т. 1 а.с. 36-38).

5. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив позивачу заборгованість у розмірі 104 337,86грн, останній звернувся із даним позовом до суду.

6. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовані судом

6.1. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором надання послуг, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охоронну діяльність», суб`єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 5.2 Договору сторони домовились, що оплата за охорону здійснюється щомісячно, на підставі акту виконаних робіт до 5-го числа наступного місяця.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено на адресу відповідача акти надання послуг №108 від 31.01.2019 на суму 63 510,00грн та №127 від 28.02.2019 на суму 40 827,64грн, що підтверджується відповідними фіскальними чеками та описами вкладення у цінний лист від 21.02.2019 та від 15.03.2019. Проте, відповідачем не було підписано відповідні акти надання послуг, що саме ним і не заперечується.

Водночас, у ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, укладаючи відповідний Договір відповідач погодився із тим, що послуги охорони будуть надаватись ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» у погоджений сторонами строк та за договірну плату, а тому суд вважає, що непідписання відповідачем актів надання послуг не свідчить про те, що такі послуги позивачем не надавались.

Разом з цим, із змісту Договору вбачається, що сторонами не було погоджено у який саме строк повинні оплачуватись послуги охорони, у разі направлення відповідних актів у строк, який унеможливлює виконання відповідачем п. 5.2 Договору.

Проте, у ч. 2 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

Так, перевіривши розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги охорони, судом встановлено, що за січень 2019 року ТОВ Авангад» зобов`язано сплатити - 63 510,00грн (вартість послуг за один місяць, угоджена сторонами у протоколі від 01.01.2019), тоді як за лютий 2019 року 40 827,86грн (вартість охоронних послуг за місяць, встановленої відповідним протоколом) : кількість днів у місяці помножити (*) на кількість днів, фактичної охорони майна).

Як встановлено судом, претензію №1 із вимогою про сплату заборгованості у розмірі 63 510,00грн було направлено позивачем на адресу відповідача 21.02.2019, що підтверджується відповідним фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 21.02.2019, а відтак, ТОВ «Авангард» зобов`язаний, з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, оплатити відповідні послуги до 01.03.2019.

Разом з цим, претензію №2 із вимогою про сплату заборгованості у розмірі 104 337,86грн було направлено позивачем на адресу відповідача 15.03.2019, що підтверджується відповідним фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 15.03.2019, а відтак, ТОВ «Авангард» зобов`язаний, з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, оплатити відповідні послуги до 23.03.2019.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг не виконав, доказів протилежного, до прийняття рішення у справі, суду не надав, заперечень щодо наданих послуг за січень 2019 року не навів. З огляду на те, що своєчасна оплата наданих послуг є одним з основних обов`язків відповідача, належне виконання якого вимагається законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 104 337,86грн (63 510,00+40 827,86).

6.2. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 353,30грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Проаналізувавши умови Договору судом встановлено, що останній не містить положень щодо застосування такого виду відповідальності до відповідача, як стягнення пені, а тому суд погоджується із твердженням відповідача щодо безпідставності відповідної вимоги позивача та відмовляє у її задоволенні.

6.3. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з ТОВ «Авангард»:

3% річних у розмірі 584,64грн (за надані послуги у січні 2019 року) за період прострочення виконання зобов`язання з 06.02.2019 по 28.05.2019;

інфляційні втрати у розмірі 959,00грн (за надані послуги у січні 2019 року) за період прострочення виконання зобов`язання січень-лютий 2019 року;

3% річних у розмірі 315,44грн (за надані послуги у лютому 2019 року) за період прострочення виконання зобов`язання з 24.02.2019 по 28.05.2019;

інфляційні втрати у розмірі 204,14грн (за надані послуги у лютому 2019 року) за період прострочення виконання зобов`язання у лютому 2019 року.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його арифметично неправильним, оскільки позивачем, невірно визначено початок прострочення зобов`язання, оскільки, як встановлено судом, відповідач зобов`язаний був оплатити надані послуги протягом 7 днів з дня направлення претензій та актів надання послуг.

Так, розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума 3% річних = С х 3 : 100 х Д : 365/366, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Таким чином, правильним розрахунком 3% річних є:

1) за актом надання послуг №108 від 31.01.2019 (направлений 21.02.2019), а відтак періодом нарахування є з 01.03.2019 по 28.05.2019

63 510,00*3:100*89:365=464,58;

2) за актом надання послуг №127 від 28.02.2019 (направлений 15.03.2019), а відтак періодом нарахування є з 23.03.2019 по 28.05.2019

40 827,86*3:100*67:365=224,83.

Ураховуючи викладене, загальна сума 3% річних за вищевказаними актами та відповідними періодами, яка є правильною, обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача складає 689,41грн (464,58+224,83=689,41).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично неправильним, оскільки позивачем, невірно визначено початок прострочення зобов`язання, оскільки, як встановлено судом відповідач зобов`язаний був оплатити надані послуги протягом 7 днів з дня направлення претензій та відповідних актів надання послуг.

Як встановлено судом, початком прострочення зобов`язання за актом надання послуг №108 від 31.01.2019 є 01.03.2019 та за актом надання послуг №127 від 28.02.2019 - 23.03.2019.

Проте, із змісту надано розрахунку вбачається, що позивач нараховує інфляційні втрати за актом №108 від 31.01.2019 у період січень-лютий 2019 року, та за актом №127 від 28.02.2019 у лютому 2019 року, тобто, у період в якому у ТОВ «Авангард» ще не виникло навіть зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг.

Ураховуючи зазначене, підстав для стягнення з відповідача суми інфляційних втрати у розмірі 1 163,14грн немає.

6.4. Щодо твердження відповідача про те, що позивачем не було надано належні послуги охорони майна, з підстав здійснення невідомими особами крадіжки, у зв`язку із чим ТОВ «Авангард» понесло збитки та не повинно оплачувати такі послуги, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охоронну діяльність», у договорах про надання послуг з охорони майна та фізичних осіб відповідно до положень Цивільного кодексу України визначаються умови відшкодування суб`єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов`язань.

Як встановлено судом у розділі 4 Договору, а саме, у п.п. 4.1, 4.2 та 4.3 сторони погодили, що:

виконавець несе матеріальну відповідальність за збиток: здійснений шляхом злому на об`єктах (приміщеннях), що охороняються, замків, вікон, вітрин; завданий знищенням або пошкодженням майна сторонніми особами, які проникли на об`єкт, що охороняється, в результаті неналежного виконання охоронниками прийнятих за даних Договором зобов`язань (п. 4.1);

факти крадіжки, грабіж, розбійництва, а також факти знищення або пошкодження майна сторонніми особами, як проникли на об`єкт, що охороняється, або в силу причин з вини працівників, що здійснюють охорону об`єктів, встановлюється двостороннім актом про обставини виникнення,заподіяння збитків та їх розміру. Про факт порушення цілісності об`єктів (приміщень), що охороняються, або завдання збитків пошкодженням майна, охоронники повідомляють в чергову частину територіального органу внутрішніх справ та змовнику. До прибуття представників органу внутрішніх справ або слідства охоронники забезпечують недоторканість місця події (п. 4.2);

відшкодування замовнику, завданого з вини виконавця збитку, здійснюється після надання замовником виконавцю постанови органу дізнання, слідства або вироку суду, який встановив факт крадіжки, грабежу, розбою, а також факт знищення або пошкодження майна сторонніми особами, які проникли на об`єкт, або внаслідок пожежі чи з інших причин з вини працівників охорони, які здійснювали охорону. Розмір збитків повинен бути підтверджений відповідними документами і розрахунками вартості викрадених, знищених або пошкоджених товарно-матеріальних цінностей, складеними за участю представників виконавця та звіреними з бухгалтерськими даними (п. 4.3).

Згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, як законодавець та і самі сторони Договору зазначили, що у разі неналежного виконання суб`єктом охоронної діяльності своїх обов`язків, зазначене є підставою для відшкодування завданої шкоди, а не підставою для не оплати наданих послуг.

Таким чином, твердження ТОВ «Авангард» про те, що останній не повинен оплачувати надані позивачем послуг, суд вважає помилковим.

Водночас, суд зазначає, що ТОВ «Авангард» не позбавлений права звернутись до суду із відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

8. Докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Інші докази, надані сторонами, а саме: рахунок на оплату №100 від 31.01.2019, рахунок на оплату №119 від 28.02.2019, договір оренди нежитлового приміщення №02012019/4 від 01.01.2019, акт приймання передачі приміщення від 01.01.2019, план схема території та приміщень ТОВ «Аванард», договір про надання послуг з охорони об`єкта №10/0218/07 від 01.03.2018 та протокол узгодження договірної ціни до нього, інструкції постів №№1-3, інформація з ЄРДР (т. 1 а.с. 26, 28, 73-77, 109-145), судом до уваги не приймаються, оскільки не мають суттєвого значення для правильного вирішення даного спору.

9. Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 2 ст. 161 ГПК України передбачено, що заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Як зазначив позивач у позовній заяві, останній очікує понести судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1 921,00грн; витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 750,00грн. Проте, у резолютивній частині позовної заяви ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» просить суд стягнути з ТОВ «Авангард» витрати на правову допомогу у розмірі 5 671,00грн.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення відповідного позову частково, то судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 3 750,00грн на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, а відтак у суду немає можливості встановити, яка саме професійна правнича допомога надавалась ТОВ «Охорона та безпека бізнесу» та її вартість.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з ТОВ «Авангард» 3 750,00грн.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петрівське, вул. Київська, буд. 29, ідентифікаційний код 32549659) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Охорона та безпека бізнесу» (04053, м.Київ, Шевченківський р-н, Вознесенській узвіз, буд. 14, кім. 16/34, ідентифікаційний код 41174932) 104 337,86грн (сто чотири тисячі триста тридцять сім грн 86 коп.) основного боргу; 689,41грн (шістсот вісімдесят дев`ять грн 41 коп.) 3% річних; 1 805,37грн (одна тисяча вісімсот п`ять грн 37 коп.) судового збору.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення буде складено протягом 5 днів з дня оголошення даної вступної та резолютивної частин рішення.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення складений та підписаний 29.08.2019.