ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1642/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Редько А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Колорит-Строй» (, адреса: 61105, м. Харків, вул. Киргизька,19)
до Відділу Житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області (, адреса: 64102, Харківська область, м. Первомайський, пр. 40 Років Перемоги, 1) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Первомайська міська рада Харківської області (, адреса: Харківська область, м. Первомайський, пр. 40 Років Перемоги, 1)
про стягнення 1 000 000,00грн.
за участю учасників справи:

позивача Мірошник Р.С., адвокат, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія ДН № 5293 від 17.12.2018);

відповідача не з`явився;

3-я особа не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Колорит-Строй" звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Відділу житлово-комунального господарства Виконавчого Комітету Первомайської міської ради Харківської області (Відділ ЖКГ) заборгованість в розмірі 1 000 000,00грн., яка складається з 900 000,00грн. основного боргу, 35 000,00грн. пені, 35 000,00грн. інфляційних втрат, 30 000,00грн. 3% річних. Судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 20-18/19 від 09.10.2018 на виконання капітального ремонту дорожнього покриття з елементами благоустрою по вул. Миру м. Первомайський Харківської області в частині здійснення оплати за виконані позивачем підрядні роботи.

Справа № 922/1642/19 розглядається за правилами загального позовного провадження.

26.06.2019 від позивача надійшла заява, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Колорит-Строй" просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Первомайську міську раду Харківської області.

Ухвалою суду від 02.07.2019 заяву позивача задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Первомайську міську раду Харківської області.

Ухвалою суду від 23.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.08.2019 о 14:00.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. На адресу суду у встановлений строк від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, які за своїм змістом є відзивом на позов. Даний відзив прийнятий судом до розгляду.

У відзиві на позов відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та зазначає, що він як замовник робіт ні в якому разі не відмовлявся та не відмовляється від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, про що неодноразово повідомляв листами позивача, проте у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування у відповідача відсутня можливість сплатити позивачу всі наявні залишки коштів за виконані позивачем роботи.

Крім того, на адресу суду від відповідача надійшов лист за вих. № 188 від 31.07.2019, в якому заперечуючи проти позову в повному обсязі, просить суд розгляд справи здійснити за відсутності його представника за наявними у справі матеріалами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору своїм правом, наданим відповідно до ст.168 Господарського процесуального кодексу України, не скористалась, пояснення на позов не надала, у призначене судове засідання явку свого повноважного представника не забезпечила, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним Господарським процесуальним кодексом України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Оскільки неявка відповідача та третьої особи у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

09.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Колорит-Строй (позивач), Відділом житлово-комунального господарства виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області (відповідач) та Комунальним підприємством Жилсервіс (балансоутримувач) укладено договір № 20-18/19, відповідно до умов якого позивач за дорученням відповідача, згідно пропозиції балансоутримувача, зобов`язався виконати у 2018-2019 році капітальний ремонт дорожнього покриття з елементами благоустрою по вул. Миру м. Первомайський Харківської області (ДК 021:2015 код 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь), ГБН Г.1-218-182:2011- Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт, а відповідач прийняти та оплатити такі роботи. Балансоутримувач зобов`язався прийняти елементи благоустрою після проведення ремонтних робіт для подальшого обслуговування, згідно існуючих правил.

У п.3.1 договору сторони погодили ціну договору, яка становить 6 093 000,00грн., в тому числі:

- 5 346 054,00грн. на 2018 рік;

- 746 946,00грн. на 2019 рік.

Порядок здійснення оплати сторони погодили у розділі 4 договору, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався здійснити розрахунки за виконані роботи після підписання акта виконаних робіт (форми КБ-2В) впродовж п`яти банківських днів, за умови надходження коштів на рахунок відповідача (п.4.1 договору).

Аванс в розмірі 30% від ціни договору в сумі 1 827 900,00грн., в тому числі 1 603 816,20грн. на 2018 рік та 224 083,80грн. на 2019 рік відповідач зобов`язався сплатити позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117) за п`ять банківських днів до початку виконання робіт (п.4.2 договору).

За умовами п.5.1 договору позивач зобов`язався виконати роботи в наступний термін:

- в 2018 році: початок - жовтень 2018, завершення грудень 2018;

- в 2019 році: початок квітень 2019, завершення жовтень 2019.

Відповідач, відповідно до п.6.1.1 договору зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.10.1 договору).

11.10.2018 між сторонами укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якого Комунальне підприємство Жилсервіс (балансоутримува) виключено зі складу сторін договору.

В подальшому між сторонами укладено додаткову угоду № 2 від 28.12.2018, відповідно до умов якої сторони виклали п.3.1 договору в наступній редакції: ціна договору становить 6 093 000,00грн., в тому числі 2 770 266,00грн. на 2018 рік та 3 322 734,00грн. на 2019 рік.

На виконання умов договору 12.10.2018 відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 1 603 816,20грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1, наявного у справі.

10.12.2018 між сторонами складено та підписано Акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 та № 2.

Сума до сплати за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 10.12.2018 становить 2 770 266,00грн. та за актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 10.12.2018 становить 2 575 788,00грн.

Всього позивачем виконано робіт на загальну суму 5 346 054,00грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, за проведені позивачем роботи розрахувався частково в сумі 2 770 266,00грн., у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 2 575 788,00грн. за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 від 10.12.2018.

Наявність заборгованості на вказану суму також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 04.05.2018 по 31.12.2018, підписаним представниками обох сторін.

Позивач неодноразово звертався на адресу відповідача з вимогою сплатити заборгованість в сумі 2 575 788,00грн.

Листом від 10.12.2018 за вих. № 534 відповідач повідомив позивача, що Первомайська міська рада ні в жовтні ні в листопаді не отримала частину передбаченої помісячним розписом обласного бюджету коштів субвенції, у зв`язку з чим у відповідача відсутня можливість сплатити підрядній організації (позивачу) грошові кошти за виконані роботи в повному обсязі.

Також на адресу позивача 25.03.2019 за вих. № 01-31/834 відповідачем направлено гарантійний лист, в якому зазначено, що питання про погашення заборгованості за роботи, які були виконані позивачем в 2018 році згідно договору № 20-18/19 від 09.10.2018 знаходиться на постійному контролі Первомайської міської ради як пріоритетне та буде вирішено протягом квітня-травня поточного року.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, за здійснені позивачем роботи в повному обсязі не розрахувався, позивач звернувся до суду, в якому просить стягнути з відповідача 900 000,00грн. основного боргу, 35 000,00грн. пені, 35 000,00грн. інфляційних втрат, 30 000,00грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши умови спірного договору, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір № 20-18/19 від 09.10.2018 за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до змісту ст.837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами ч.4 ст.882 Цивільного України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Судом встановлено, що Акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 та № 2 від 10.12.2018 відповідачем підписані без будь-яких зауважень та заперечень.

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом, відповідач у п.4.1 договору зобов`язався здійснити розрахунки за виконані роботи після підписання акта виконаних робіт (форми КБ-2В) впродовж п`яти банківських днів після їх підписання, за умови надходження коштів на рахунок відповідача.

Однак, суд зауважує, що дана умова не є ні визначенням строку/терміну виконання зобов`язання, адже не є подією, яка має неодмінно настати, ні відкладальною обставиною, так як в даному випадку вона стосується лише обов`язків відповідача щодо оплати виконаних робіт, а відповідно до ч. 1 ст.212 Цивільного кодексу України відкладальна обставина має змінювати права та обов`язки сторін.

Крім цього, слід зазначити, що за змістом частини 1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу статті 614 того ж Кодексу особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ст.617 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.

Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання (п.36 постанови Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17).

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач вимоги позивача не спростував, належних доказів, які свідчать про належне виконання своїх зобов`язань за Договором в частині оплати виконаних позивачем та прийнятих за актами робіт суду не надав. В матеріалах справи такі докази також відсутні.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості за Договором та встановлено, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 2 575 788,00грн., що підтверджується підписаними між сторонами без будь-яких зауважень та заперечень актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2В), натомість позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 900 000,00грн.

Враховуючи викладене, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у заявленій позивачем сумі в розмірі 900 000,00грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції, суд дійшов висновку, що дані позовні вимоги також підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

За неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач на суму основного боргу (2 575 788,00грн.) нарахував відповідачу пеню в розмірі 409 232,73грн. При цьому, позивач, керуючись своїм правом на часткове стягнення боргу з відповідача, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 35 000,00грн. пені.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

У п.7.3 договору сторони погодили, що у разі невиконання відповідачем, без поважних причин зобов`язань згідно п.6.1.1 договору, відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 0,1% від ціни договору за кожен день прострочення.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, судом вбачається, що сторони у договорі передбачили нарахування штрафу, який обчислюється у відсотках за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання, що по суті за своїм правовим змістом є пенею.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача правових підстав для стягнення з відповідача пені.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені, останній за період з 18.12.2018 по 23.05.2019 на суму 2 575 788,00грн. нарахував відповідачу пеню з застосуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

До стягнення з відповідача позивач заявляє лише частину пені в розмірі 35 000,00грн.

Зробивші розрахунок пені, за вказаний позивачем період, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 35 000,00грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 30 000,00грн. та збитки від інфляції в розмірі 35 000,00грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної статті позивач на суму основного боргу в розмірі 2 575 788,00грн. нарахував відповідачу, за період з 18.12.2018 по 28.05.2019, 3% річних в розмірі 34 296,79грн. та збитки від інфляції в розмірі 109 993,16грн., при цьому позивач просить суд стягнути не всю суму нарахованих ним 3% річних та збитків від інфляції, а лише їх частину - 30 000,00грн та 35 000,00грн., відповідно.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та збитків від інфляції, судом встановлено, що позивачем вірно розраховано суму 3% річних, однак зроблено помилку у розрахунку збитків від інфляції.

Здійснивши розрахунок інфляційних втрат за вказаний позивачем період, судом встановлено, що збитки від інфляції за період з 18.12.2018 по 28.05.2019 складають 107 328,70грн. Однак, оскільки позивачем заявлено до стягнення лише частину нарахованих ним збитків від інфляції, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог в цій частині.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 30 000,00грн та збитків від інфляції в сумі 35 000,00грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Пунктом 5 ч.1 ст.237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В позові позивач зазначив про понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 000,00грн. та про витрати, які він очікує понести на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00грн.

Однак доказів, що підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00грн., суду надано не було.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд керується ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору в сумі 15 000,00грн. суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу Житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області (, адреса: 64102, Харківська область, м. Первомайський, пр. 40 Років Перемоги, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Колорит-Строй» (, адреса: 61105, м. Харків, вул. Киргизька,19) 900 000,00грн. основного боргу, 35 000,00грн. пені, 30 000,00грн. 3% річних, 35 000,00грн. збитків від інфляції, 15 000,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено "30" серпня 2019 р.

Суддя Т.А. Лавренюк