УХВАЛА

22 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/19552/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронської Г.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Грєхової О.А.

від 26.10.2015 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Тищенко А.І., Михальської Ю.Б., Скрипки І.М.

від 25.06.2019

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто"

до Державного підприємства "Антонов"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна інноваційна фінансово-кредитна установа

про стягнення 16 165 094,00 грн.

за зустрічним позовом Державного підприємства "Антонов"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто", Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс"

про визнання недійсним договорів,

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2019 року Державна інноваційна фінансово-кредитна установа звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі №910/19552/15.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, Судом встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовною заявою) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Судом встановлено, що позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто" була подана у липні 2015 року, предметом якої є вимога майнового характеру, а саме стягнення 16 165 094,00 грн. Крім того, у вересні 2015 року Державне підприємство "Антонов" звернулося до Суду із зустрічною позовною заявою, предметом якої є дві вимоги немайнового характеру, а саме визнання недійсними договорів №18/05-15/3 від 18.05.2015 та №15/05/15 від 15.05.2015 про відступлення права вимоги.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовною заявою) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року встановлена у розмірі 1 218,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 5 статті 6 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з позовною заявою) передбачено, що за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у контексті визначення розміру судового збору за подання касаційної скарги "ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви", має визначатися за розміром ставок, встановлених статтею 4 Закону України "Про судовий збір" на момент пред`явлення відповідного позову. Об`єктом, з якого розраховується розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги, є саме позовна заява (зустрічна позовна заява), а базою для такого розрахунку - ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні відповідної позовної заяви (у разі об`єднання в одній заяві вимог майнового та/або немайнового характеру, декількох вимог немайнового характеру - загальна сума усіх вимог у відсотковому співвідношенні до ціни позову та/або у фіксованому розмірі).

Оскільки кожна позовна заява є самостійним, окремим об`єктом справляння судового збору, то за подання касаційної скарги на рішення суду, судовий збір справляється у відсотковому співвідношенні до розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні кожної окремої відповідної позовної заяви. У разі оскарження в касаційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням у цілому, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2015, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019, у справі №910/19552/15 первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто" задоволено. Стягнуто з Державного підприємства "Антонов" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеравто" 16 165 094,00 грн. основного боргу. У задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Антонов" відмовлено.

Державна інноваційна фінансово-кредитна установа у касаційній скарзі просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 у справі №910/19552/15, справу №910/19552/15 передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Тобто Державна інноваційна фінансово-кредитна установа оскаржує судові рішення повністю.

Таким чином, при зверненні з касаційною скаргою судовий збір підлягав оплаті у сумі 151 032,00 грн., а саме 73 080,00 грн. * 200 %, де 73 080,00 грн. - розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні первісної позовної заяви, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги, та 2 436,00 грн. * 200 %, де 2 436,00 грн. - розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні зустрічної позовної заяви.

Однак до касаційної скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи у якості доказу сплати судового збору додано платіжне доручення №3785 від 13.08.2019 на суму 146 160,00 грн. Тобто судовий збір сплачено не в повному розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі меншому ніж встановлено законодавством, Державній інноваційній фінансово-кредитній установі необхідно усунути недоліки касаційної скарги та подати до Суду документ про сплату (зарахування) судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі №910/19552/15 в установленому законом порядку та розмірі, а саме у сумі 4 872,00 грн. Таким чином, щоб у загальному розмірі разом із вже сплаченими 146 160,00 грн., загальна сума складала 151 032,00 грн.

Враховуючи викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі №910/19552/15 залишити без руху.

2. Надати Державній інноваційній фінансово-кредитній установі строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Державній інноваційній фінансово-кредитній установі, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Г. Вронська