ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/804/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Хелис Н.М., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЗЕРНАРІ", Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Садова, 1

до товариства з обмеженою відповідальністю "КРОЛІКОФФ", Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Ігоря Щербини, 1-Б

про стягнення 109 622,15 грн. заборгованості та санкцій,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Горобець О.Л. - адвокат - за ордером;

від відповідача: не з`явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЗЕРНАРІ" звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "КРОЛІКОФФ" (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення заборгованості за поставлені висівки пшеничні гранульовані згідно договору поставки від 22.10.2018р. №22102018 в розмірі 109 622,15 грн., в тому числі:

90 488,00 грн. основного боргу,

19 134,15 грн. пені,

1921 грн. судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 03.07.2019р. відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

До початку підготовчого засідання, що відбулося 01.08.2019р., представник позивача надіслав до суду заяву від 29.07.2019р., сформовану в системі "Електронний суд", про зменшення розміру позовних вимог, в якій повідомив про часткову сплату відповідачем за поставлений товар у розмірі 9000,00 грн. згідно платіжного доручення від 02.07.2019р. №26606; у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача: 90488,00 грн. основного боргу, 19134,15 грн. пені та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 01.08.2019р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалу суду від 01.08.2019р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті вручено уповноваженому представнику відповідача 06.08.2019р, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

У судовому засіданні:

представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, вказав на визнання відповідачем заявлених вимог та просив позов задовольнити. Вказує на обізнаність відповідача про свою заборгованість, оскільки ним частково сплачено борг вже після відкриття провадження у справі.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, вимоги не заперечив, письмового відзиву не надав, пропозицій по врегулюванню спору не надіслав.

Інших доказів не подано.

Позивач заявив, що ним подано всі докази на обгрунтування та доведення позовних вимог, та повідомлено про всі відомі обставини справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено та перевірено такі взаємовідносини сторін та обставини:

22.10.2018р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЗЕРНАРІ" (Постачальником - Позивач по справі), в особі директора Жука Г.В., що діє на підставі Статуту, та товариством з обмеженою відповідальністю «КРОЛІКОФФ» (Покупцем - Відповідач по справі), в особі директора Цюрупи О.В., що діє на підставі Статуту, був укладений договір поставки №22102018 (далі - Договір, а.с. 14-15), за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця Товар та отримати грошові кошти, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язався прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п. 1.2 Договору під товаром розуміється висівки пшеничні, висівки пшеничні гранульовані здорового товарного виду, без живих комах зернових шкідників, без плісняви, скритої зараженості і нерадіоактивного.

Відповідно до п.1.6 Договору умови та строки поставки товару обумовлюються сторонами з Специфікації.

Відповідно до п.1.7 Договору, замість Специфікації можуть використовуватись видаткові накладні. Видаткові накладні мають рівну силу як і Специфікації (та є взаємозамінними документами).

07.11.2018р. між Постачальником та Покупцем була укладена Додаткова угода №1 до Договору (а.с. 16), за умовами якої сторони визначили, що строк оплати за поставлений товар становить 10 (десять) календарних днів з моменту отримання товару на склад Покупця. Решта умов договору залишились без змін.

На виконання умов Договору Постачальник поставив Покупцю 47,22 тонн висівок пшеничних гранульованих, що підтверджується наступними документами:

- видаткова накладна №670 від 19.11.2018р. на 22,38 тонни висівок пшеничних на суму 71616,00 грн. (а.с. 17);

рахунок на оплату №616 від 19.11.2018р. (а.с. 18);

довіреність №383 від 20.11.2018р. з реквізитами відповідача (а.с. 19); товарно-транспортна накладна від 19.11.2018р. №ZR0001632 (а.с. 20); лист-заявка ТОВ «КРОЛІКОФФ» на відвантаження товару від 19.11.2018р. №3 (а.с. 21);

- видаткова накладна №712 від 25.11.2018р. на 24,84 тонни висівок

пшеничних на суму 79488,00 грн. (а.с. 22);

рахунок на оплату №656 від 25.11.2018р. (а.с. 23);

довіреність №390 від 26.11.2018р. з реквізитами відповідача (а.с. 24); товарно-транспортна накладна від 25.11.2018р. №ZR0001707 (а.с. 25); лист-заявка ТОВ «КРОЛІКОФФ» на відвантаження товару від 25.11.2018р. №1 (а.с. 26).

Всього поставлено товару на суму 151 104,01 грн.

Відповідно до умов Договору Покупець зобов`язаний був здійснити оплату за поставлений товар: по видатковій накладній №670 від 19.11.2018р. - до 29.11.2018р., по видатковій накладній №712 від 25.11.2018р. - до 05.12.2018р.

По видатковій накладній №670 від 19.11.2018р Покупець здійснив часткову оплату за поставлений товар у розмірі 51 616,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

від 15.01.2019р. №25624 на суму 6616,00 грн. (а.с. 27);

від 30.01.2019р. №25787 на суму 6000,00 грн. (а.с. 28);

від 31.01.2019р. №25807 на суму 6000,00 грн. (а.с. 29);

від 06.02.2019р. №25868 на суму 3000,00 грн. (а.с. 30);

від 05.03.2019р. №26100 на суму 3000,00 грн. (а.с. 31);

від 12.03.2019р. №26153 на суму 7000,00 грн. (а.с. 32);

від 14.03.2019р. №26180 на суму 5000,00 грн. (а.с. 33);

від 20.03.2019р. №26235 на суму 6000,00 грн. (а.с. 34);

від 22.03.2019р. №26277 на суму 3000,00 грн. (а.с. 35);

від 18.04.2019р. №26519 на суму 6000,00 грн. (а.с. 36) та враховано позивачем при зверненні до суду та при розрахунку вимог.

По видатковій накладній №712 від 25.11.2018р. розрахунки за поставлений товар Покупець не проводив.

Таким чином, Покупець не сплатив суму основного боргу по накладній №616 від 19.11.2018р. у розмірі 20000,00 грн., по накладній №712 від 25.11.2018р. у розмірі 79488,00 грн.

Всього сума основного боргу за Договором складає 99488,00 грн.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку 15.03.2019р. Постачальником на адресу Покупця була направлена претензія за №1503/1, в якій Постачальник просив сплатити борг за поставлений товар та попередив про звернення до суду для примусового стягнення суми та штрафних санкцій у випадку невиконання вимоги (а.с. 37).

Покупець кошти за поставлений товар не сплатив в повному обсязі. Після відкриття провадження у справі відповідачем частково погашено борг 9000 грн. - платіжне доручення від 02.07.2019р. №26606 та враховано позивачем.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало правовою підставою для звернення Позивача в суд для захисту свого порушеного права та примусового стягнення заборгованості та санкцій на свою користь.

Відповідач вимоги не заперечив, доказів виконання грошового зобов`язання не надав.

Інших доказів, пояснень та документів суду сторонами не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини поставки товару - висівок пшеничних гранульованих - на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями та приписами ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою договір поставки від 22.10.2018р. №22102018 відповідає вимогам статті 712 ЦК України, 264 ГК України, якою передбачено, що за договором поставки постачальник зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій або іншій діяльності, не пов`язаній з сімейним, домашнім або подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (глава 54 ЦК України), якщо інше не встановлено договором, законом, або характером відносин сторін.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, - є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки від 22.10.2018р. №22102018 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач в період з 19.11.2018р. по 25.11.2018р. поставив Відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними.

Відповідно до умов Додаткової угоди №1 до Договору строк оплати за поставлений товар становить 10 (десять) календарних днів з моменту отримання товару на склад Покупця.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар у розмірі 51 616,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та враховано Позивачем при зверненні до суду.

Після відкриття провадження у справі Відповідач сплатив ще 9 000,00 грн. Позивач зменшив позовні вимоги на цю суму.

Факт наявності заборгованості підтверджується Договором, видатковими накладними, рахунками на оплату, довіреностями на отримання товару, товарно-транспортними накладними, частковим розрахунком за поставлений товар. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного розрахунку за отриманий товар, в розумінні вимог ст.ст. 74, 76 ГПК України, відповідач суду не подав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобов`язання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав. Строк сплати за отриманий товар вже настав.

Станом на 19.08.2019р. основна заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений товар становить 90 488,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на примусове стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 90 488,00 грн. Позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Договір про забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки (штраф та пеня) укладено між сторонами у письмовому виді відповідно до приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст. 232 ГК України.

Відповідно до п.6.2 Договору у випадку прострочення оплати або не повної оплати товару в строки, зазначені у даному договорі, Покупець зобов`язується на вимогу Постачальника сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або частково неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 19 134,15 грн. пені з врахуванням періодів прострочення, яку просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон».

Виконаний позивачем розрахунок вимоги виконано вірно та не перевищує сум можливого нарахування. 19 134,15 грн. пені підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до вимог ст.ст. 15,16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в суспільстві.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1921,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "КРОЛІКОФФ", Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Ігоря Щербини, 1-Б, ідентифікаційний код 36778301, номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЗЕРНАРІ", Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Садова, 1, ідентифікаційний код 41710594, номер рахунку в банку невідомий

90488,00 грн. основного боргу, 19134,15 грн. пені та 1921,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення чи через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 20.08.2019р.

Суддя Г.М. Скиба