СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"23" серпня 2019 р. Справа № 917/670/19

Східний апеляційний господарський суд у складі судді-доповідача Мартюхіної Н.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос", м. Полтава (вх. №2597 П/2)
на рішення Господарського суду Полтавської області
від02.07.2019
у справі№917/670/19 (суддя Іванко Л.А.)
за позовомПолтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м. Полтава
до відповідача Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос", м. Полтава
простягнення 46 102, 07 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.07.2019 у справі у справі №917/670/19 позов задоволено повністю; стягнуто з Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" 42875,40 грн. - заборгованості за спожиту теплову енергію в період з 01.06.2017 року по 30.09.2018 року, 980,01 грн. - 3% річних, 2246,66 грн. - інфляційних та 1921,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Публічне акціонерне товариство Бурова компанія "Букрос", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 02.07.2019 у справі у справі №917/670/19 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Разом з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 02.07.2019 у справі у справі №917/670/19 суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом його прав.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) Суд дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження рішення без наведення відповідних причин, порушують принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 ст. 6 Конвенції.

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду у справі №917/670/19 ухвалено та підписано 02.07.2019.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що копію оскаржуваного рішення суду відповідачем отримано 11.07.2019. Зазначену обставину підтверджує копією поштового конверту, в якому надійшла копія рішення суду від 02.07.2019 у справі №917/670/19 та роздруківкою із сайту Укрпошта за штрих-кодовим номером №222.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що вказані обставини також підтверджуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя-доповідач, розглянувши вказане клопотання про поновлення строку зазначає, що обставини пропуску строку є поважними, однак дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV ГПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення суду встановлено ставку у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру стягнення 46102,07 грн., тобто до суду першої інстанції сплаті підлягав судовий збір на підставі пп. 1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1921,00 грн. (46102,07*1,5%=691,53 що є менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Отже, при зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.07.2019 у справі №917/670/19 сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1921,00*150%=2881,50 грн.

Однак до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.07.2019 у справі у справі №917/670/19 не додано жодних доказів сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, відповідачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору апелянт зазначає, що відносно Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" введено процедуру санації, підприємство на даний час не проводить господарську діяльність, грошових коштів на рахунках не має та не має джерел фінансування.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б)батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Тобто, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено вичерпний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити сплату судового збору.

Проте, вказані апелянтом обставини не передбачені зазначеною статтею, що обумовлює неможливість задоволення такого клопотання апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору.

При цьому, ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 7 ГПК України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення названого Суду від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (п. 60).

За таких обставин, враховуючи положення ст. 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" не підлягає задоволенню, а викладені вище обставини щодо відсутності доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України є підставою для застосування наслідків, передбачених ст. 174 ГПК України, а саме - залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 258, 260, ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.07.2019 у справі у справі №917/670/19 залишити без руху.

2.Встановити Публічному акціонерному товариству Бурова компанія "Букрос" строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме:

-надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 2881,50 грн.

3.Роз`яснити Публічному акціонерному товариству Бурова компанія "Букрос", якщо апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги у строк встановлений судом, вона вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Н.О. Мартюхіна