ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4916/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О,

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Фізичної особи-підприємця Рекунова Миколи Анатолійовича на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019р. (суддя Петренко Н.Е., повне рішення складено 18.01.2019 року) , у справі № 904/4916/18

за позовом Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Рекунова Миколи Анатолійовича, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення збитків у розмірі 17 956,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Нікопольська міська рада Дніпропетровської області звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Рекунова Миколи Анатолійовича про стягнення збитків, завданих внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів, у розмірі 17 956,18 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019р. позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача збитки в сумі 17956,18 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що відповідач є власником нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, однак, останній не вчинив відповідних дій, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою, на якій розташоване дане нерухоме майно, а тому відповідач безпідставно та безкоштовно користується земельною ділянкою, яка належить державі.

Не погодившись з рішенням, ФОП Рекунов М.А. звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та закрити провадження у даній справі.

В обгрунтування апеляційних вимог скаржник зазначив наступні обставини:

- матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили, що спірна земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності та належить Нікопольскій міській раді;

- об`єкт нерухомості, який розташований на спірній земельній ділянці, належить Рекунову М.А. як фізичні особі, а не суб`єкту підприємницької діяльності;

- позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили що відповідач використовує нерухомість, розташовану на спірній земельній ділянці з метою здійснення господарської діяльності, а тому правовідносини у даній справі не відносяться до юрисдикціїї господарського суду.

Нікопольска міська рада у відзиві на апеляційну скаргу просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду залишити без змін, та подала клопотання про розгляд справи без участі представника.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2019 року відкрите апеляційне провадження у справі № 904/4916/18, розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, заслухавши представника відповідача, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, вважає, що апеляційна скарги підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2007 між ОСОБА_4 (продавцем) та Рекуновим М.А. (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу, згідно з п. 1. якого продавець продала, а покупець купив нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою; АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132684255 від 31.07.2018р, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме № 15578782 від 14.08.2007р. право власності на об`єкт нерухомості, який розташований на спірній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Рекуновим М.А. 14.08.2007р.

25.07.2018р. виконавчим комітетом Нікопольської міської ради прийнято рішення № 544 "Про затвердження складу комісії з визначення та відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів за земельну ділянку на АДРЕСА_1 .

З метою здійснення контролю за додержанням земельного законодавства та обстеження земельної ділянки комунальної власності робочою групою було здійснено вихід на місцевість та обстежено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідні акти від12.03.2018р. та 27.07.2018р.

Землекористувача запрошено листом від 27.07.2018р. № 5620/18 на засідання комісії на 02.08.2018р., листом від 23.08.2018р. №6146/18 на засідання 04.09.2018р., на яке останній не з`явився.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради 12.09.2018р. № 696 затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків завданих Нікопольській міській раді, як власнику землі, при використанні земельної ділянки ФОП Рекунов М.А. по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 не сформована, площу для розрахунку розміру збитків визначено під фактично розміщеною нерухомістю згідно з договором купівлі-продажу від 10.07.2007р. ВЕТ № 1653.

При визначенні розміру збитків, які завдані землекористувачами власнику землі за кожний із періодів розраховується як 3% від нормативної грошової оцінки землі:

- у період з 01.09.2015р. по 31.12.2016р. відповідно до положень ст. 288 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла на момент розрахунку;

- у період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України та рішення Нікопольської міської ради від 26.06.2015р. № 13-63/УІ "Про земельний податок за земельні ділянки"), у період з 01.01.2018р. по 31.07.2018р. відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України та рішення Нікопольської міської ради від 14.07.2017р. № 24/УІІ "Про встановлення земельного податку на території міста Нікополя на 2018 рік").

Листом від 20.09.2018р. № 6701/18 виконавчого комітету Нікопольської міської ради відповідачу запропоновано сплатити суму збитків у вигляді неодержаних доходів за земельну ділянку площею 889 кв.м в розмірі 17956,18грн.

Відповідачем збитки в сумі 17956,18грн. сплачені не були, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із частиною другою статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 цього ж Кодексу визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Відповідно до ч. 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з до наявної у матеріалах справи копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських Рекунов М.А. зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.05.2004р. Видами діяльності є зокрема оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, інші види роздрібної торгівлі.

Разом з тим, об?єкт нерухомості придбавався ним як фізичною особою. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132684255 від 31.07.2018р. об`єкт нерухомості, який розташований на спірній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності фізичній особі Рекунову Миколі Анатолійовичу (а.с.13).

Відповідно до даних довідки Нікопольскої об`єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №320/9/04-07-07-1311 від 02.08.2018 про нарахування та сплату земельного податку та орендної плати за період 2015-2018р.р. орендна плата не сплачувалася Рекуновим М.А. , як фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем (а.с. 22 (на звороті)).

Доказів використання відповідачем нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення ним підприємницької діяльності як фізичною особою-підприємцем позивачем не надано.

В даному випадку, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів за земельну ділянку з фізичної особи -підприємця Рекунова М.А .

Разом з тим, оскільки предметом позову у даній справі є стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів за земельну ділянку, яка належить Рекунову М.А. , як фізичній особі та доказів використання ним у своїй підприємницькій діяльності цієї земельної ділянки не надано, то такий приватноправовий спір за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції неправильно визначився із суб`єктною юрисдикцією цього спору, розглянувши його за правилами господарського судочинства.

За змістом п.11 ч.11 ст. 175 та п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню. Рішення від 09.01.2019р. належить скасувати. Провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 231, 269, 270, 275, 278, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рекунова Миколи Анатолійовича задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019р. у справі № 904/4916/18 скасувати.

Провадження у справі № 904/4916/18 закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29.08.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін