ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/24165/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Огородніка К.М., суддів: Банаська О.О., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

за участю представника АТ "Сбербанк" - адв. Киричука Р.П. (посв. від 26.12.2016 №21/1831, дов. від 01.02.2019),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019

у справі № 910/24165/16

за заявою Акціонерного товариства "Сбербанк"

про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 року

у третейській справі № 59/16

за позовом Акціонерного товариства "Сбербанк"

до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м.Луганськ",

третя особа Приватне акціонерне товариство "АВК",

про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст вимог

Акціонерне товариство "Сбербанк" (далі - АТ "Сбербанк") звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" (далі - ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ") про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 у третейській справі № 59/16 позов ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" задоволено в повному обсязі. Звернено стягнення на предмет застави за договором застави, посвідчений 27.09.2011 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстрований в реєстрі № 3314, а саме: на обладнання для виробництва кондитерських виробів, яке належить ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою № 49/06 від 20.05.2014 року. Встановлено спосіб реалізації, предмету застави шляхом продажу через прилюдні торги, в межах процедури виконавчого провадження за ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження. Від продажу зазначеного майна задоволено вимоги АТ "Сбербанк" за договором про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009 року, укладеним з ПрАТ "АВК" в сумі заборгованості по кредиту 56 799 999,99 доларів США. Стягнуто з ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." на користь АТ "Сбербанк" витрати по сплаті третейського збору в сумі 42 500,00 грн.

26.03.2016 АТ "Сбербанк" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу виконавчого документу на примусове виконання вищенаведеного рішення Третейського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2016 у справі №910/24165/16 вищезазначену заяву призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 24.01.2017 провадження у справі №910/24165/16 зупинено до розгляду справи № 910/22399/16 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 у третейській справі № 59/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 поновлено провадження у справі №910/24165/16 та призначено її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2017 зупинено провадження у справі №910/24165/16 до розгляду справи № 910/22399/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2019 поновлено провадження у справі №910/24165/16 та призначено її до розгляду на 12.03.2019.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017№2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу.

Згідно з п. 9 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України в чинній редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ГПК України, справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

На підставі наведених положень ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 справу № 910/24165/16 передано для розгляду до Північного апеляційного господарського суду.

2. Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 заяву Акціонерного товариства "Сбербанк" про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 у третейській справі № 59/16 задоволено.

Після набрання законної сили цією ухвалою, на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 у третейській справі № 59/16 ухвалено видати накази наступного змісту:

Звернути стягнення на предмет застави за Договором застави, посвідченим 27.09.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 3314, а саме на обладнання для виробництва кондитерських виробів, яке належить Публічному акціонерному товариству "Кондитерська Фабрика А.В.К." м. Луганськ" на праві власності, що підтверджується балансовою довідкою №49/06 від 20.05.2014 року, а саме:

1. Машина темперирующая М-25001.08.1986м. Мукачеве, вул. Духновича, 14,

2. Насосная установка ШНК-18,501.11.1990м. Мукачеве, вул. Духновича, 14,

3. Пятивалковая машина 01.12.1978м. Мукачеве, вул. Духновича, 14,

4. Меланжер 253ЕЕ6/25401.12.1978м. Мукачеве, вул. Духновича, 14,

5. Питатель 01.11.1997 м . Мукачеве, вул. Духновича, 14 ,

6 Заверточный автомат ЕУ-701.11.2004м. Мукачеве, вул. Духновича, 14,

7. Весы ВЕ-1501.06.2001 м. Донецьк, вул. Олександрівка , 9,

8. Шкаф управления уп.автомата 01.06.2007 м. Донецьк, вул. Олександрівка, 9,

9. Шкаф управления уп.автомата 01.06.2007 м . Донецьк, вул. Олександрівка, 9,

10. Упаковочная машина AUCOFLOW 01.06.2007 м. Донецьк, вул. Олександрівка, 9,

11. Упаковочная машина AUCOFLOW 01.06.2007 м. Донецьк, вул. Олександрівка, 9.

Встановити спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу через прилюдні торги, в межах процедури виконавчого провадження за ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження.

Від продажу зазначеного майна задовольнити вимоги ПАТ "Сбербанк" за Договором про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009 року, укладеним з Приватним акціонерним товариством "АВК", в сумі заборгованості по кредиту 56 799 999,99 доларів США 99 центів.

Стягнути з ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" на користь ПАТ "Сбербанк" витрати по сплаті третейського збору в сумі 42 500 гривень 00 копійок.

Стягнути з ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" на користь АТ "Сбербанк" 689 грн. 00 коп. судового збору за подання до господарського суду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення.

Третейську справу № 59/16 повернути Постійно діючому Третейському суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України».

Апеляційний господарський суд зазначив, що рішення третейського суду від 11.11.2016 у третейській справі № 59/16 є чинним, підстави для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачені статтею 355 Господарського процесуального кодексу України і статтею 56 Закону України "Про третейські суди", відсутні.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" звернулося до Верховного Суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі № 910/24165/16 про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 у третейській справі № 59/16 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ПАТ "СБЕРБАНК" про видачу виконавчого документу.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи скаржника

Скаржник доводить, що Північний апеляційний господарський суд при розгляді по суті заяви АТ "Сбербанк" про видачу наказу на примусове виконання рішення Третейського суду №59/16 допустив порушення частини 3 статті 354, якою на суд покладено обов`язок встановити наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 ГПК України.

Крім того зазначає про порушення частину 6 статті 20 Закону України "Про заставу", статтю 533 ЦК України, пункт 2 статті 56 Закону України "Про третейські суди".

5. Доводи інших учасників справи

Акціонерне товариство "Сбербанк" та Приватне акціонерне товариство "АВК" відзивів на касаційну скаргу не подавали.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків Північного апеляційного господарського суду з посиланням на норми права, яким керував суд

Статтею 55 Закону України "Про третейські суди" визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 56 названого Закону заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Компетентним є місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом (частина 1 статті 2 цього Закону).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За правилами пункту 11 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до юрисдикції господарських судів відносяться справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті.

Частиною 2 статті 24 ГПК України встановлено, що справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами, як судами першої інстанції, за місцем розгляду справи третейським судом.

Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції (частина 2 статті 25 ГПК України).

Провадження у таких справах здійснюється у порядку, передбаченому розділом VІІ ГПК України.

У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі статтею 327 ГПК України та пункту 1-1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

Так, відповідно до частини 2 статті 352 ГПК України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно з частиною 3 статті 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст. 355 цього Кодексу.

У відповідності до частини 4 статті 354 ГПК України, якщо до господарського суду надійшла заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду, а в його провадженні чи в провадженні іншого суду є заява про оскарження і скасування цього рішення третейського суду, господарський суд на підставі статті 227 цього Кодексу зупиняє провадження по заяві про видачу наказу до набрання законної сили ухвалою суду, якою задоволено або відмовлено в задоволенні заяви про скасування оскарженого рішення третейського суду.

Згідно з частиною 1 статті 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущений встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до частини 6 статті 56 Закону України "Про третейські суди" компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано компетентним судом;

2) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущений встановлений цією статтею строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною компетентним судом;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, які не передбачені законами України;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу компетентного суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Отже, у відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 ГПК України.

Розглядаючи заяву ПАТ «Сбербанк» про видачу виконавчого документу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у справі №59/16 від 11.11.2016, судом встановлено, що предметом розгляду у зазначеній справі є вимоги про звернення стягнення на предмет застави з ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м.Луганськ" на користь АТ "Сбербанк".

В матеріалах третейської справи міститься Договір застави від 27.09.2011, в редакції Договору про внесення змін до договору застави від 24.10.2013, укладений між сторонами, в якому зазначено, що всі спори та розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв`язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання його нікчемним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід`ємною частиною даної третейської угоди.

Крім того встановив, що за результатами розгляду справи №910/22399/16 постановою Верховного Суду від 22.05.2018 залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017, якою відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м.Луганськ" про скасування рішення Третейського суду від 11.11.2016 у справі №59/16, а вказане рішення залишено без змін.

Відтак, суд дійшов правильного висновку, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у справі №59/16 на момент звернення ПАТ "Сбербанк" із даною заявою є чинним; дана справа була підвідомча третейському суду відповідно до закону (з урахуванням визначених у пункті 3 Договору про внесення змін до договору застави від 24.10.2013); строк для звернення за видачею наказу не пропущено; зазначене рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою; дана третейська угода не визнана недійсною компетентним судом; доказів того, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди" та третейській угоді суду не подано; рішення третейського суду не містить способів захисту прав, які не передбачені законами України; доказів того, що третейський суд вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі, в матеріалах даної справи не має. Оцінивши відсутність критеріїв, які виключають можливість видачі наказу суду, компетентний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність видачі такого наказу.

Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи скаржника про порушення положень Закону України "Про заставу", ЦК України та пункт 2 статті 56 Закону України "Про третейські суди" з огляду на положення частини 3 статті 354 ГПК України, якою передбачено, що при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу. Перелік таких підстав є вичерпним.

Суд відхиляє аргумент скаржника з посиланням на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 6-831цс15, щодо непідвідомчості Третейському суду спору про звернення стягнення на предмет застави, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення Третейського суду.

Вказані аргументи були предметом дослідження Верховного Суду при розгляді апеляційної скарги ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/22399/16 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 у справі № 59/16.

Суд зазначив, що у постанові від 21.10.2015 у справі № 6-831цс15 Верховний Суд України виходив зі змісту законодавства у питанні розмежування компетенції щодо розгляду кредитних спорів між громадянами і банками, тобто, спорів, що виникають з цивільних правовідносин про повернення кредитів, наданих в іноземній валюті. Чинне законодавство України, зокрема статті 1, 5 і 6 Закону України «Про третейські суди», розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин. Оскільки господарські правовідносини поруки та застави для забезпечення виконання зобов`язань за договором кредитування між суб`єктами господарської діяльності мають особливості регулювання, то відсутні підстави вважати правовідносини у даній справі подібними з правовідносинами у названій цивільній справі.

Суд відхиляє посилання в касаційній скарзі на відсутність в рішенні третейського суду початкової ціни предмета позову як на підставу скасування судового рішення з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2018 у справі №235/3619/15-ц.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачені статтею 355 ГПК України і статтею 56 Закону України "Про третейські суди", у зв`язку з чим ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі № 916/24165/16 слід залишити без змін, як таку, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

8. Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишенні без змін оскаржуваної ухвали Північного апеляційного господарського суду, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 253, 269, 275, 276, 282, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Луганськ" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі №910/24165/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Ткаченко Н.Г.