ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" серпня 2019 р. м. Вінниця Cправа № 902/304/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у справі № 902/304/19

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601, код 21560766

до: Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050, код 38782790

про стягнення 2 033 636,27 грн.

за участю представників:

позивача: Пономаренко Денис Юрійович, довіреність № 3799 від 10.12.2018 року, свідоцтво серія НОМЕР_1 від 18.04.2018 року, паспорт НОМЕР_2 виданий Староміським РА УМВС України у Вінницькій області 29.06.1998 року

відповідача та третіх осіб (Вінницької міської ради та Виконавчого комітету Вінницької міської ради): ОСОБА_1 , довіреність б/н від 15.01.2019 року, посвідчення № 618 від 18.04.2018 року

В С Т А Н О В И В :

11.04.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення 2 033 636,27 грн. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі № 902/304/19 у порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 21.05.2019 року.

16.05.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву Публічного акціонерного товариства, в якому відповідач заперечує щодо заявлених вимог та просить відмовити в позові повністю.

В судовому засіданні 21.05.2019 року судом постановлено ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, про залучення Вінницької міської ради та Виконавчого комітету Вінницької міської ради в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та відкладення підготовчого засідання у справі № 902/304/19 на 09.07.2019 року, які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 27.05.2019 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання, а саме 09.07.2019 року.

10.06.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов лист б/н від 10.06.2019 року) (вх.канц. № 02.1.-34/4887/19 від 10.06.2019 року), в якості додатків до якого додано ряд документів.

09.07.2019 року до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 09.07.2019 року про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 09.07.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/304/19 для судового розгляду по суті на 30.07.2019 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 11.07.2019 року повідомлено сторін про дату судового засідання.

30.07.2019 року в судовому засіданні з метою подання сторонами доказів оголошено перерву до 20.08.2019 року.

На визначену судом дату з`явились представники позивача та відповідача та третіх осіб.

В судовому засіданні 20.08.2019 року в межах дня оголошувалась перерва.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ним за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року було надано послуг зв`язку пільговим категоріям населенню м. Вінниці вартість яких підлягає відшкодуванню на загальну суму 2 033 636 грн 27 коп.

Однак відповідач заборгованості за відшкодування компенсації витрат позивача на надання послуг зв`язку пільговим категоріям споживачів не погасив.

З огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача 2 033 636 грн 27 коп. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільговій основі.

Відповідач у поданому до суду відзиві стосовно позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні посилаючись на такі обставини:

- норми Бюджетного кодексу України не визнають бюджетними зобов`язаннями будь-які зобов`язання, взяті юридичними особами за кошти державного бюджету без відповідних бюджетних призначень або з перевищенням повноважень встановлених Бюджетним кодексом України за Законом України "Про Державний бюджет України" і відповідно, витрати державного бюджету на покриття таких зобов`язань не можуть здійснюватися;

- Департамент соціальної політики Вінницької міської ради є виконавчим органом Вінницької міської ради та відповідно до п. 3.1.2. Положення, департамент забезпечує виконання державних і місцевих програм соціального захисту населення, виконує функції головного розпорядника коштів міського бюджету;

- пунктом 4.1.43 Положення визначено, що до функцій департаменту належить відшкодування в межах бюджетних призначень втрат підприємств, які надають пільги та субсидії населенню згідно державних і місцевих програм;

- Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку та інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян не передбачено.

- в міському бюджеті на 2018 рік, який затверджено рішеннями міської ради від 22.12.2017 року № 969 (зі змінами), видатки на надання пільг окремим категоріям громадян з послуг зв`язку, які фінансуються за рахунок відповідної субвенції з державного бюджету, не заплановані, а отже, взяття Департамент соціальної політики Вінницької міської ради зобов`язань по оплаті пільгових послуг зв`язку у 2018 році суперечить чинному законодавству та ст. 23 Бюджетного кодексу;

- відшкодування пільг за надані послуги зв`язку не відноситься до зобов`язань органів місцевого самоврядування та територіальної громади міста в силу приписів п. 4 ч. 1 ст. 89 БК України, яка визначає перелік обов`язкових видатків з міського бюджету.

Також в письмових поясненнях б/н від 10.06.2019 року відповідач зазначає, що відповідно до п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 року "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" працівниками відділів персоніфікованого обліку управлінь соціального захисту населення (Правобережне і Лівобережне) департаменту соціальної політики міської ради перевірено дані, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику.

За результатами опрацьованих даних за 2018 рік наданих ПАТ "Укртелеком" виявлено пільговиків, які втратили право на пільгу з 01.01.2018 року в зв`язку з перевищенням величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Загальна сума виявлених розбіжностей між департаментом соціальної політики міської ради та ПАТ "Укртелекомом" складає 8 451 грн 32 коп.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (позивач), відокремленим підрозділом якого є Вінницька філія ПАТ "Укртелеком", є оператором з надання телекомунікаційних послуг споживачам.

В свою чергу Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (відповідач) є головним розпорядником коштів міського бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення.

У період з 01 січня по 31 грудня 2018 року позивачем надано послуги зв`язку споживачам, які проживають на території м. Вінниці та які згідно із нормами чинного законодавства належать до пільгових категорій громадян, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за період з січня 2018 року по грудень 2018 року за формою № 2 пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 535 від 04.10.2007 року. (а.с. 19-249, т. 1, а.с. 1-249, т. 2, а.с.1-49, т. 3).

Крім того, позивачем складено акти звіряння за надані населенню послуги, на які надаються пільги та останній неодноразово звертався до відповідача з листами про необхідність проведення звіряння розрахунків по загальній кількості пільговиків та розміру заборгованості відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 (а.с. 51-86, т. 3).

На підставі вищевикладених розрахунків та актів звіряння, внаслідок надання послуг зв`язку пільговим категоріям населення в період з 01 січня по 31 грудня 2018 року позивач поніс витрати в сумі 2 033 636 грн 27 коп., що стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідачем витрати ПАТ "Укртелеком" пов`язані з виконанням зобов`язань по наданню послуг на пільгових умовах не відшкодовано.

З урахуванням встановлених обставин суд враховує наступні норми законодавства.

Порядок компенсації витрат по пільгам з оплати за послуги зв`язку визначено у Бюджетному кодексі України, Законах України "Про телекомунікації", Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", Законі України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Положенні про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" та постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно зі ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів регулюються Бюджетним кодексом України.

Згідно зі ст. 2 Бюджетного кодексу України (БК України) видатки бюджету - кошти, що спрямовуються на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. До видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування.

Головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків з бюджету.

Субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Відповідно до ст.ст. 21, 23 БК України для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 30 БК України видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов`язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ст. 87 БК України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги, державну підтримку громадських організацій інвалідів і ветеранів.

У п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 БК України встановлено, що до видатків, що здійснюються з бюджету Автономної Республіки Крим і обласних бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: республіканські Автономної Республіки Крим та обласні програми і заходи з реалізації державної політики стосовно дітей, молоді, жінок, сім`ї, в тому числі утримання та програми республіканського Автономної Республіки Крим і обласних центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Згідно із ч. 1 ст. 102 БК України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. року № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Згідно із п. 2-4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів м. Києва та Севастополя.

Відповідно до п. 5 ч. 3 даного Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01. 2005 р. № 20.

Пункт 6 вказаного Порядку визначає, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі.

За змістом п. 8 згаданого Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло- водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Згідно із п. 12 Порядку суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року.

Відповідно до пункту 1 Положення про Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 28.10.2016 року № 439, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (Департамент) є виконавчим органом Вінницької міської ради, який створений відповідно до рішення 31 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 26.04.2013 року № 1246.

Основними завданнями Департаменту є, зокрема забезпечення виконання державних і місцевих програм соціального захисту населення, виконання функцій головного розпорядника коштів міського бюджету, підготовка та подання на затвердження міській раді цільової місцевої програми поліпшення стану безпеки і умов праці та виробничого середовища зайнятості населення, організація виконання програм поліпшення соціального обслуговування інвалідів, пенсіонерів, одиноких непрацездатних громадян похилого віку, надання їм соціальної послуги як безпосередньо так і через мережу комунальних підприємств, установ і закладів соціального обслуговування за місцем проживання (п.п. 3.1.2, 3.1.3 п. 3 Положення про Департамент соціальної політики Вінницької міської ради).

Таким чином, до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації на території міста Вінниці державної політики у сфері соціального захисту населення, і саме відповідач як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із Законів України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 927/291/17 та від 17.04.2018 р. у справі № 906/621/17).

Згідно із ч.ч. 1, 2 509 ЦК України, ч.ч. 3, 4 ст. 11 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вищевказані норми законодавства, у ПАТ "Укртелеком" виникло цивільне право на відшкодування фактичних витрат, що виникли у зв`язку з наданням послуг зв`язку особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Департаменту як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Отже, відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, а зазначені ним обставин щодо відсутності бюджетних призначень на відповідні видатки в 2018 році не є підставами для звільнення останнього від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не з наведеного Закону, а з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним в цьому законодавстві особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 927/291/17, від 17.04.2018 р. у справі № 911/4249/16 та від 17.04.2018 р. у справі № 906/621/17.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, від 17.03.2004 р. № 7-рп/2004, від 01.12.2004 р. № 20-рп/2004, від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007).

Зокрема, у п.п. 3.2. рішення від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 Конституційним Судом України вказано на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

З огляду на зміст статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) зауважено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23).

При цьому, у пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Згідно із п. 48 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 р. у справі "Бакалов проти України" та п. 40 рішення від 18.10.2005 р. у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Враховуючи викладене, судом відхиляються твердження відповідача про відсутність в Департамента соціальної політики Вінницької міської ради обов`язку здійснити розрахунок з позивачем за надані особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, телекомунікаційні послуги у період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року через те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" не було передбачено кошти на ці видатки, оскільки в особи виникає право, а в держави - відповідне цьому праву фінансове зобов`язання не із закону про Державний бюджет України та похідних від нього актів (бюджетний розпис, кошторис тощо), а з нормативно-правових актів, що регулюють відносини між особою та державою в певній сфері суспільних відносин.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 р. у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 р. у справах № 925/246/17, № 925/974/17, від 30.07.2018 р. у справі № 906/657/17а також у вищевказаних постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 927/291/17, від 17.04.2018 р. у справі № 911/4249/16 та від 17.04.2018 р. у справі № 906/621/17.

Отже, суд вважає доведеним факт порушення майнових прав позивача, які підлягають судовому захисту.

При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача суд враховує письмові пояснення б/н від 10.06.2019 року, в яких відповідачем зазначено про розбіжності в сумі 8 451 грн 32 коп. в переліку пільговиків, які втратили право на пільгу з 01.01.2018 року в зв`язку з перевищенням величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, що підтверджується переліком пільговиків станом на 10.06.2019 року (а.с. 147- 150, т. 3).

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей.

Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Питання обліку пільговиків, внесення відомостей до вказаного реєстру або їх виключення чи зміна, адміністрування реєстру віднесені до компетенції структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117).

На підставі п. 4 даної Постанови, розголошення отриманої уповноваженими органами інформації про пільговика без його згоди забороняється, крім випадків, передбачених законодавством.

Таким чином, доступ ПАТ "Укртелеком" до відомостей Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги обмежений.

Саме відповідач є володільцем актуальної інформації про осіб, котрі мають право на отримання пільг за надання послуг телефонного зв`язку, зокрема, відомостей щодо припинення таких прав.

Оскільки, позивачем не спростовано надані Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради відомості стосовно припинення права на пільги у 2018 році, відповідачем розраховано суму розбіжностей на підставі відомостей з Єдиного державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, то суд вважає надані докази достовірними.

Суд виходить з того, що предметом спору є компенсація вартості витрат позивача на надання послуг зв`язку на пільгових умовах з посиланням на зобов`язання відповідача, які виникли з положень бюджетного законодавства, на основі державного механізму відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям населення.

Підстави позову засновані не неможливості ухилення від здійснення розрахунків за відсутності бюджетних призначень на вказані цілі.

Тобто, позивач фактично вимагає перерахування коштів, які повинні передбачатися розпорядниками бюджетних коштів в якості компенсації втрат за надані послуги громадянам, котрі мають право на отримання пільг.

Отже, розмір заборгованості з компенсації пільг за послуги зв`язку залежить від наявності фактичних підстав їх отримання, статусу відповідних осіб та віднесення їх надання саме до відання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.

Виключення особи з відповідного реєстру, припинення права на отримання відповідної пільги позбавляє відповідача обов`язку здійснювати бюджетні призначення відносно таких осіб, що прямо пропорційно залежить від зобов`язання перед позивачем з компенсації витрат на послуги зв`язку, надані пільговим категоріям населення.

Тому, суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості з компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах відносно осіб, відомості про яких було виключено з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, оскільки бюджетні асигнування на компенсацію пільг у такому випадку обмежуються моментом припинення права на отримання відповідної пільги.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що вимоги про покладення на Департамент соціальної політики Вінницької міської ради витрат, пов`язаних з фактичним наданням послуг даним особам, інформація про виключення яких з реєстру була відсутня у ПАТ "Укртелеком", має іншу правову природу.

Фактично вказані витрати спричинені протиправними діями відповідача стосовно не проведення звіряння інформації, яка містить у Реєстрі, з відомостями ПАТ "Укртелеком", та не направлення інформації про наявність відповідних розбіжностей, як передбачено пп. 1 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (доказів направлення відомостей про розбіжності відповідачем не надано).

Однак, підстави позову не містять вимог про відшкодування збитків, завданих вказаними діями відповідача,

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з врахуванням вищевикладених мотивів щодо відмови у стягненні 8 451 грн 32 коп. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах, як заявлених безпідставно.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що пред`явленню позову передували не правильні дії відповідача, що було встановлено в ході розгляду справи, судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, ст.ст.232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050, код 38782790) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601, код 21560766) 2 025 184 грн. 95 коп. - заборгованості з компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, 30 504 грн. 54 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення - 8 451 грн. 32 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 23 серпня 2019 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - позивачу (бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601; вул. Соборна, 8. м. Вінниця, 21050)

4 - відповідачу (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050)

5 - третій особі Вінницькій міській раді (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21100)

6 - третій особі Виконавчому комітету Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21100)