ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2002/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши матеріали справи № 916/2002/19

за позовом Публічного акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, код - 00191230)

до відповідача Акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, б. 5, код 40075815), в особі регіональної філії „Одеська залізниця АТ „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, код 40081200)

про стягнення 147531,90 грн.

з підстав стягнення штрафу за прострочення доставки вантажів

Представники сторін:

від позивача: Ніколенко М.М. довіреність, Колісник В.А. - довіреність

від відповідача: Чібічьян О.Р. довіреність

СУТЬ СПОРУ: 12.07.2019 року Публічне акціонерне товариство „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (далі Відповідач) про стягнення штрафу на суму 147531,90 грн. за прострочення доставки вантажу.

15.07.2019 року, суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

25.07.2019 року суд отримав відзив на позов, яким Відповідач просить суд відмовити у сумі 31356,30 грн. повністю.

Також, 25.07.2019 року Відповідач звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій на 50% - до 58087,80 грн.

12.08.2019 року суд отримав відповідь на відзив на позовну заяву, яким просить суд задовольнити позов повністю, в задоволенні клопотання про зменшення штрафу відмовити.

В С Т А Н О В И В :

15.02.2018р. між сторонами було укладено Договір про надання послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365, згідно п. 1.1 якого предметом Договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших, послуг пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у вагонах Перевізника (Відповідач по справі), вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника (Позивач по справі) і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п.1.2. Договору, перевезення - це послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. № 317 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. № 873, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМЗВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Пунктом 2.3.2 Договору передбачено, що перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «МЕСПЛАН», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів, перелік яких визначається в додатках до цього Договору.

Так, на підставі вищезазначеного договору, позивачем в період січень-лютий 2019 року на адресу ДП "МТП "Южний" на станцію Береговая (експорт) Одеської залізниці було відправлено вантажі за залізничними накладними № 45516564, № 45516556, № 45516614, № 45516499, № 45516515, № 45516671, № 45516523, № 45516655, № 45516606, № 45516580, № 45643251, № 45643152, № 45643509, № 45643160, № 45643483, № 45643491, № 45643210, № 45643236, № 45643186, № 45643087, № 45643137, № 45643145, № 45643079, № 45643178, № 45643228, №45735123.

Позов ґрунтується на тому, що під час здійснення перевезень вантажів за вищезазначеними накладними, Відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 та відмітками, проставленими залізницею в графах 51, 52 зазначених накладних.

Тому, посилаючись на ст. ст. 306-315 Господарського кодексу України, ст. ст. 41, 116, 130, 131, 133 Статуту залізниць України, Правилами обчислення строків доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 Позивач просить суд стягнути з Відповідача 147531,90 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів по вищевказаним залізничним накладним.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, у сумі 31356,30 грн., посилаючись на необґрунтовано завищену суму проїзної плати, що є похідним завищення суми штрафу за прострочення доставки. При цьому, Відповідач не заперечує самого факту прострочення доставки вантажу. Також Відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50% - до 58087,80 грн.

Позивач не погодився із такою позицією Відповідача, вказавши, що розрахунок суми штрафу зроблено ним у відповідності до умов Договору послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 та Статуту залізниць України. Крім того, на думку Відповідача підстав для зменшення розміру штрафу не має.

За приписами ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Так, статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 6, 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою КМУ від 6 квітня 1998 р. N 457, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення.

Відповідно до ст. 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 41 Статуту встановлено, що залізниця зобов`язана доставити вантаж за призначенням у встановлений строк. Терміни доставки вантажу, визначені пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від N 644 від 21.11.2000р., є граничними, при перевищенні яких залізниця має сплатити штраф за прострочення в доставці. Згідно з пунктом "в" статті 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 313 ГКУ, перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі. Розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Так, ст. 116 Статуту передбачає, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року № 644, а також пунктом 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису).

Розділом 5 договору оформлення перевізних документів здійснюється в електронному вигляді із застосуванням цифрового підпису.

Згідно з пунктом 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2, Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200км.

Пунктом 2.1. Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з двадцять четвертої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Відповідно до пункту 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За вимогами Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №862/5083,оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (пункт 8 Правил).

Відповідно до пункту 1 Правил видачі вантажів про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше дванадцятої години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів). Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем.

Пунктом 2 Правил видачі вантажів встановлено, що крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за дві години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення.

Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року №113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 року за №165/3458).

Згідно з пунктом 10 Правил видачі вантажів при подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України №01-06/420/2012 від 04.04.12р., оглядового листа ВГСУ "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення" №01-06/662/2014 від 21.05.14р. нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин).

У відзиві відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог на суму 31 356,3грн. у зв`язку з тим, що позивачем необґрунтовано завищено суми провізної плати, що є похідним завищення суми штрафу за прострочення доставки, по накладним № 45516556, № 45516564, № 45516614, № 45516499, №45516515, №45516671, №45516523, №45516655, №45516606, №45516580.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки штрафних санкцій, погоджується із вищевказаними запереченнями відповідача, приймаючи до уваги наступне.

Дійсно, згідно з п.3.2. Розділу 3 договору про надання послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 від 15.02.2018 року, укладеного між АТ «Українська залізниця» та ПАТ «Запоріжсталь», розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору;

- плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Вказані умови носять загальний характер і розмір плати за перевезення вантажу у кожному конкретному випадку встановлюється у залізничних накладних.

Як зазначалось вище, ст. 116 Статуту передбачає, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Саме розмір провізної плати, відповідно до Правил оформлення провізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та Додатку № 3 до цих Правил вказується у пункті 31 залізничної накладної.

За кодом 001 (п.31 накладної) зазначається плата за перевезення вантажів (провізна плата) та пов`язаних з ними послуг.

Окремими кодами 014, 016 у залізничній накладній (п.п.36, 37) зазначаються розміри плати за використання власних вагонів перевізника (Р.II пп.6-27, крім п.16), розраховані на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого Наказом Міністерством транспорту і зв`язку України №317 від 26.03.2009р. та зареєстрованого Міністерством юстиції України за №340/16356 від 15.04.2009р.

Позивачем розраховано по частині, доданих до справи залізничних накладних, розраховано штрафні санкції за прострочення доставки вантажу, виходячи з розмірів провізної плати (код 001), зазначеної в п.31 цих накладних, крім розрахунку штрафу в на загальну суму 31 356,3грн. по накладним № 45516556, № 45516564, № 45516614, № 45516499, №45516515, №45516671, №45516523, №45516655, №45516606, №45516580, в яких крім розміру провізної плати в пункті 31 були зазначені інші платежі за кодами 014, 016 в пунктах 36, 37 вищевказаних накладних.

Таким чином, позивачем безпідставно нараховані штрафні санкції на суми, що підлягали до сплати, але не являлись розміром провізної плати.

Позивач, в обґрунтування своїх доводів щодо розрахунку штрафних санкцій, посилався на позицію Верховного суду, викладену в Постанові від 27.02.2019р. по справі №910/9765/18.

Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень щодо нарахування штрафних санкцій не тільки виходячи з розміру провізної плати, зазначеної в п.31 залізничних накладних, а і з розміру інших додаткових платежів, зазначених в п.п.36, 37 цих накладних, - посилається на Постанову Верховного суду від 05.08.2019р. по справі 910/10848/18, якою підтверджено висновок суду першої інстанції про правильність нарахування штрафних санкцій саме з розміру провізної плати, а не з загальної суми платежу, яка включає в себе, у т.ч. додаткові збори.

З огляду на положення вищевказаних Правил оформлення провізних документів, Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги щодо зазначення в п.31 залізничних накладних саме розмірів провізної плати за кодом 001, а в пунктах 36, 37 за кодами 014, 016 розмірів інших платежів, та приймаючи до уваги останню позицію Верховного суду, викладену в Постанові від 05.08.2019р., - суд погоджується з тим, що в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 31 356,3грн. слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лиге майнові але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених положень свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов і на розсуд суду з урахуванням обставин справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання^ або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд звертає увагу, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та приймаючи до уваги, що відповідачем до

клопотання про зменшення штрафних санкцій не додано будь-яких доказів про наявність обставин, що надавали б суду скористатись правом на таке зменшення розміру санкцій, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання у зв`язку з недоведеністю обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню на суму 116175,6грн. (147 531,9грн. 31 356,3грн.) з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (код 40075815, 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії „Одеська залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (код 40081200, 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19) на користь Публічного акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, код - 00191230): 116 175 гривень 60 коп. штрафу та 1742 гривні 63 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України.

Повне рішення складено 23 серпня 2019 р.

Суддя О.А. Демешин