ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1980/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантал 2016", м. Одеса
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм", м.Мерефа Харківської області
про стягнення 53217,07 грн.
без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сантал 2016", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" про стягнення основного боргу в сумі 23513,59 грн., 3% річних в сумі 1793,00, пені в сумі 18664,63 грн., інфляційного збільшення в сумі 7324,85 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором відступлення права вимоги від 01 грудня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.07.2019 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.07.2019 року позивач подав заяву про усунення недоліків (вх.№17456 від 18.07.2019 року), на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 01.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1980/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Заяв чи клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 22.07.2019 року, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

06.08.2019 року відповідач подав відзив (вх.№ 18844), в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись на сплату боргу за договором відступлення права вимоги від 01.12.2016 року в повному обсязі. Крім того, відповідача вважає, що позивачем не доведено факту прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у період, за який позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

01 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арома Інтер Ойл" (Цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сантал 2016" (Цесіонарій та/або Позивач), було укладено договір відступлення права вимоги (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Цедент відступає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові, і стає кредитором відповідно до Договору № ОЙЛ-000042 від 28.04.2014 року, укладеного між Цедентом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" (Боржник та/ або Відповідач). Сума боргу, що відступилась Цесіонарієві складає 23513,59 грн.

01.12.2016 року ТОВ "Арома Інтер Ойл" (Цедент) та відповідач уклали угоду про розірвання договору поставки № ОЙЛ-000042 від 28.04.2014 року.

Пунктом № 3 вказаної Угоди є те, що ТОВ "Арома Інтер Ойл" має право відступити ТОВ "Сантал 2016" право вимоги щодо сплати відповідачем боргу за договором поставки № ОЙЛ-000042 від 28.04.2014 року у розмірі 23513,59 грн.

Вказаний факт укладення відповідної угоди Товариством з обмеженою відповідальністю "Родій Фарм" підтверджує те, що відповідач не заперечував проти зміни кредитора.

На виконання умов діючого законодавства та п. 2.2. Договору, TOB "Арома Інтер Ойл" надіслало на адресу відповідача повідомлення про заміну кредитора у зобов`язаннях (від 01.12.2016 року вих. № 5/ойл-42).

Факт існування заборгованості відповідача в сумі 23513,59 грн. за договором поставки № ОЙЛ-000042 від 28.04.2014 року підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між ТОВ "Арома Інтер Ойл" та відповідачем та угодою про розірвання договору поставки № ОЙЛ-000042 від 28.04.2014 року, які були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Згідно з п. 3.1. Договору право вимоги Цесіонарія до Боржника виникає з моменту підписання сторонами цього договору.

Відповідно до п. 9 Договору строк Договору визначається часом, достатнім для належного виконання умов Договору сторонами.

Позивач зазначає, що станом на 17.06.2019 року, відповідач заборгованість не погасив. На підтвердження факту не сплати заборгованості відповідачем за договором відступлення права вимоги, позивач надав довідку від ПАТ "Укрсоцбанк" № 04.6-21/67- 366 від 11.06.2019 року.

Зазначена довідка видана клієнту ТОВ "Сантал 2016" про зарахування коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Укрсоцбанк" за період з 01.12.2016 по 06.06.2019 з р/р контрагента ТОВ "РОДІЙ ФАРМ" 38117562.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Факт існування заборгованості відповідача в сумі 23513,59 грн. за договором поставки № ОЙЛ-000042 від 28.04.2014 року підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між ТОВ "Арома Інтер Ойл" та відповідачем та угодою про розірвання договору поставки № ОЙЛ-000042 від 28.04.2014 року, які були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 названого Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3.1. Договору договір відступлення права вимоги право вимоги Цесіонарія до Боржника виникає з моменту підписання сторонами цього договору, тобто з 02.12.2016 року, що спростовує твердження відповідача про недоведеність факту прострочення виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідач заборгованість в сумі 23513,59 грн. не сплатив та не надав суду доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Твердження відповідача про сплату заборгованості за спірним договором суд вважає непереконливими, оскільки по-перше надані відповідачем платіжні доручення відсутні у довідці ПАТ "Укрсоцбанк" № 04.6-21/67- 366 від 11.06.2019 року, а по-друге договір зазначений в графі "призначені платежу" не є спірним договором.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за договором відступлення права вимоги на суму 23513,59 грн., а тому позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1793,00, пені в сумі 18664,63 грн., інфляційного збільшення в сумі 7324,85 грн.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В даному випадку договір поставки № ОЙЛ-000042 від 28.04.2014 року розірвано з 01.12.2016 року, а тому позивач втратив право нараховувати пеню на підставі умов зазначеного договору поставки. Договором відступлення права вимоги від 01.12.2016 року також не встановлено забезпечення виконання зобов`язання у вигляді сплати неустойки. Діюче законодавство також не надає право позивачу нараховувати у спірних відносинах неустойку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність та незаконність вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені в сумі 18664,63 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України гарантовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, зазначає, що вимоги про стягнення 3% річних в сумі 1793,00 грн. (за період за 02.12.2016 року) та інфляційних втрат в сумі 7324,85 грн. (за період з грудня 2016 року по травень 2019 року) є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантал 2016" підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 6, 11, 512, 514, 525, 530, 626, 712, ч. 3 ст. 509, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 629, Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, буд. 223, кімната 8-8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантал 2016" (65044, м. Одеса, Французький Бульвар, буд. 27, ) основний борг у розмірі 23513,59 грн., 3% річних у розмірі 1793,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 7324,85 та 1176,83 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Рішення складено 22.08.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова