ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" серпня 2019 р. Справа № 29/615-07

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання: Косенко К.Д.

розглянувши заяву Приватної фірми "Діоніс-95" (вх. № 18748 від 05.08.2019) про видачу виконавчого документа на руки та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі

за позовом Приватної фірми "Діоніс-95", м. Харків
до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків
про спонукання внести зміни до договору оренди
за участю представників сторін:

стягувача - Бондаренко Я.О. (довіреність № 1 від 01.02.2019);

боржника - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебувала справа № 29/615-07 за позовом Приватної фірми "Діоніс-95" (далі за текстом - стягувач) до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" (далі за текстом - боржник) про спонукання внести зміни до договору оренди № А-01 від 01.12.2001.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.11.2007 у справі № 29/615-07, позовні вимоги задоволено повністю та внесено зміни до договору оренди № А-01 від 01.12.2001 року, а саме: викласти пункт 1.1 договору у наступній редакції: 1.1. орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: приміщення на цокольному поверсі №№ 5', 6', 7', 8', 6а', 9', 9а', 10', 11', 50', 51', З1', ІІІ', IV', 21 площею 214,3 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і знаходяться на балансі УкрДНТЦ Енергосталь. Вартість майна визначена згідно з експертною оцінкою станом на 01.12.2006 року становить 1091253,65 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення кафе, офісу, складу., викласти пункт 10.1 в наступній редакції 10.1 Цей договір діє з 01.12.2001 року до 31.12.2028 року, для чого зобов`язано відповідача укласти відповідну додаткову угоду до договору оренди №А-01 від 01.12.2001 року.

Стягувач звернувся до господарського суду Харківської області з заявою (вх. № 18748 від 05.08.2019), в якій просить суд:

1) видати на руки представнику Приватної фірми "Діоніс-95" наказ господарського суду Харківської області з примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2007 по справі № 29/615-07;

2) поновити строк пред`явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області з примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2007 по справі № 29/615-07 з моменту набрання ухвалою чинності по 29.07.2022.

В обґрунтування своїх вимог стягувач, зокрема посилається на те, що всупереч вимог ст. 116 ГПК України в діючій на той час редакції, після набрання рішенням від 30.11.2007 у справі № 29/615-07 законної сили, господарський суд не видав відповідний наказ на його примусове виконання.

Стягувач також зазначає, що вказане судове рішення було виконано боржником лише частково, а саме, укладено відповідну додаткову угоду до договору, проте з вказівкою про продовження терміну дії договору тільки до 31.12.2018, а не по 31.12.2028 року як про це зазначено в судовому рішенні. Стягувач вказує, що після 31.12.2018 боржник рішення суду виконувати відмовляється, а відсутність наказу фактично позбавила стягувача можливості виконати його в примусовому порядку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 05.08.2019 визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Байбак О.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2019 зазначену заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.08.2019.

Боржник не скористався своїм правом щодо подання письмових пояснень на заяву стягувача.

На судове засідання 19.08.2019 прибув представник стягувача, який просить суд вимоги, викладені у заяві, задовольнити у повному обсязі.

Боржник на судове засідання 19.08.2019 свого уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак, звернувся до суду з клопотанням (вх. № 19855 від 19.08.2019), в якому просить суд відкласти розгляд справи на інший день в зв`язку з неможливістю прибуття його представника на дане судове засідання через хворобу та брак часу.

Однак, зазначене клопотання боржника не підлягає задоволенню, оскільки з урахуванням вимог ч. 2 ст. 329 ГПК України подана стягувачем заява має бути розглянута судом в десятиденний строк, і такий строк станом на момент винесення даної ухвали є таким, що майже сплинув.

Суд зазначає, що боржнику було створено всі умови для реалізації власних процесуальних прав, в т.ч. щодо надання письмових пояснень на заяву та документів в обґрунтування своєї правової позиції. Однак, даною можливість боржник з невідомих причин також не скористався.

Крім того, боржник, як юридична особа, не позбавлений можливості для представництва власних інтересів у судах мати декількох представників, та у випадку неможливості прибуття на судове засідання одного з представників направити, на це засідання іншого представника. Однак, даною можливість боржник з невідомих причин не скористався.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати заяву стягувача за відсутності представника боржника, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, стягувач, відповідно до договору оренди № А-01 від 01.12.2001 року, укладеного з боржником, орендує окреме, індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення на цокольному поверсі №№ 6а', 9', 9а', 10', 11', 50', 51', 31', частина III', IV', 21 площею 165,9 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно знаходиться в господарському віданні та на балансі боржника та використовується стягувачем для розміщення кафе, офісу, складу.

Рішенням сесії Харківської міської ради № 222/03 від 19.11.2003 року (пункт 2 додатку) стягувачу була надана земельна ділянка по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0019 га в оренду для будівництва прибудови вітрини в цокольному поверсі та дозволена реконструкція з розширенням існуючого кафе та офісу з прибудовою вітрини для подальшої експлуатації до 31.12.2028 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.11.2007 у справі № 29/615-07, позовні вимоги Приватної фірми "Діоніс-95" до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" задоволено повністю. Вирішено «Внести зміни до договору оренди № А-01 від 01.12.2001 року, а саме: "Викласти пункт 1.1 договору у наступній редакції: 1.1. орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: приміщення на цокольному поверсі №№ 5', 6', 7', 8', 6а', 9', 9а', 10', 11', 50', 51', З1', ІІІ', IV', 21 площею 214,3 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і знаходяться на балансі УкрДНТЦ Енергосталь. Вартість майна визначена згідно з експертною оцінкою станом на 01.12.2006 року становить 1091253,65 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення кафе, офісу, складу., викласти пункт 10.1 в наступній редакції 10.1 Цей договір діє з 01.12.2001 року до 31.12.2028 року, для чого зобов`язано відповідача укласти відповідну додаткову угоду до договору оренди №А-01 від 01.12.2001 року.»

З урахуванням вимог ст. 85 ГПК України (в редакції станом на 30.11.2007) зазначене рішення набрало законної сили 11.12.2007.

Матеріали справи також свідчать про те, що всупереч вимог ст. 116 ГПК України (в редакції станом на момент винесення рішення - 30.11.2007) наказ на примусове виконання зазначеного рішення судом не видавався.

З метою виконання, в т.ч. судового рішення між стягувачем та боржником укладено додаткову угоду від 30.05.2008, якою вирішено:

«Викласти п. 1.1. розділу 1 «Предмет договору» в наступній редакції:

«1.1. орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: приміщення на цокольному поверсі №№ 5', 6', 7', 8', 6а', 9', 9а', 10', 11', 50', 51', З1', ІІІ', IV', 21 площею 214,3 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і знаходяться на балансі УкрДНТЦ Енергосталь. Вартість майна визначена згідно з експертною оцінкою станом на 01.12.2006 року становить 1091253,65 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення кафе, офісу.

Викласти пункт 10.1 розділу 10 «Строк чинності, умови зміни та припинення договору» в наступній редакції:

10.1 Цей договір діє з 01.12.2001 року до 31.12.2018 року.»

Таким чином, з укладанням зазначеної додаткової угоди, рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2007 у справі № 29/615-07 повністю виконано не було. Зокрема сторонами не було внесено відповідних змін до:

п. 1.1. договору в частині яка передбачає, що майно передається в оренду в т.ч. з метою складу;

п. 10.1. договору щодо строку дії договору з 01.12.2001 року до 31.12.2028 року. В редакції додаткової угоди від 30.05.2008 сторонами передбачено що договір діє з діє з 01.12.2001 року і лише до 31.12.2018 року.

Стягувач вказує, що після 31.12.2018 боржник рішення суду виконувати відмовляється, а відсутність наказу фактично позбавила його можливості виконати його в примусовому порядку.

З посиланням на зазначені обставини, на встановлену законом обов`язковість виконання рішення суду, стягувач в поданій заяві просить суд видати йому наказ на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2007 по справі № 29/615-07 та поновити строк його пред`явлення до виконання з моменту набрання даною ухвалою чинності по 29.07.2022.

Надаючи правову кваліфікацію поданій заяві, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 115 ГПК України (в редакції станом на 30.11.2007), рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, зі сплином певного проміжку часу особа, на яку судовим рішенням покладено певний обов`язок, не звільняється від виконання зазначеного обов`язку, оскільки нормами чинного законодавства закріплено конституційний принцип обов`язковості виконання судового рішення.

Статтею 116 ГПК України (в редакції станом на 30.11.2007) передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення судового збору надсилаються до місцевих органів державної податкової служби. Накази видаються стягувачеві або надсилаються йому рекомендованим чи цінним листом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.11.2007 у справі № 29/615-07 було зобов`язано боржника укласти відповідну додаткову угоду до договору оренди №А-01 від 01.12.2001 року в зазначеній в даному рішенні редакції.

Таким чином, на підставі ст. 116 ГПК України (в редакції станом на 30.11.2007), з метою виконання даного рішення суд мав видати відповідний наказ. Однак, даний наказ судом був помилково не виданий, що фактично позбавило стягувача права ініціювати питання про примусове виконання зазначеного рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, вимоги стягувача про видання йому наказу на виконання рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2007 у справі № 29/615-07 суд визнає правомірними, та приймає рішення про видачу йому такого наказу.

Статтею 117 ГПК України (в редакції станом на 30.11.2007) передбачено, що наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

З урахуванням викладеного, судовий наказ судом оформляється у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" в редакції станом на 30.11.2007.

Щодо заяви стягувача про поновлення строку для пред`явлення наказу на виконання суд зазначає наступне.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Таким чином, обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт З мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

В рішенні від 05.07.2012 у справі «Глоба проти України» (№15729/07) Європейський суд з прав людини вказує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

В п. 43 рішенні ЄСПЛ від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 15.10.2009 по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ зокрема зазначив, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 30.11.2007) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Відповідно до ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Пропуск строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 86 ГПК. При цьому, процесуальне законодавство не пов`язує право суду поновити пропущений строк на пред`явлення наказу до виконання з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Разом з тим, поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання являє собою визнання судом дійсним права стягувача вчинити дію спрямовану на примусове виконання рішення (в т.ч. звернутися до виконавчої служби), втраченоу внаслідок пропуску ним строку, який встановлено для його пред`явлення, з причин, які визнано судом поважними. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

З урахування вимог ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 30.11.2007), строк пред`явлення наказу господарського суду, виданого на виконання рішенням господарського суду Харківської області від 30.11.2007 у справі № 29/615-07 сплинув 13.12.2010.

Однак, даний наказ, як вже було зазначено вище, судом був помилково не виданий, що фактично позбавило стягувача права на звернення до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання зазначеного рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд також враховує, що з укладанням між сторонами додаткової угоди від 30.05.2008 до договору оренди № А-01 від 01.12.2001 року відбулося лише часткове виконання судового рішення від 30.11.2007 у справі № 29/615-07, в т.ч. щодо встановлення строку дії договору оренди № А-01 від 01.12.2001.

Зокрема, частково невиконаним є рішення суду в частині укладання п. 1.1. договору в відповідній редакції.

Крім того, судом в зазначеному рішенні вказано про необхідність укладання додаткової угоди в якій зазначити п. 10.1. договору в наступній редакції: «Цей договір діє з 01.12.2001 року до 31.12.2028 року». Натомість сторони в додатковій угоді від 30.05.2008 уклали зазначений пункт в іншій редакції, а саме: «Цей договір діє з 01.12.2001 року до 31.12.2018 року.»

Таким чином, щодо продовження орендних відносин на певних умовах боржником судове рішення виконувалося до 31.12.2018 добровільно, що в свою чергу не потребувало від стягувача необхідності ініціювати питання про примусове виконання цього рішення.

Проте, після 31.12.2018 боржник ухиляється від виконання судового рішення щодо укладання додаткової угоди до договору про продовження строку дії договору до 31.12.2028, що є порушенням закріпленого Конституцією України принципу обов`язковості судового рішення.

При цьому, як зазначає стягувач, оскільки боржник до 31.12.2018 виконував рішення суду добровільно, не було підстав для звернення до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання зазначеного рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви стягувача про поновлення строку пред`явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області з примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2007 по справі № 29/615-07, як такого, що був пропущений з поважних причин.

Разом з тим, суд враховує, що ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 30.11.2007) та ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" в діючій редакції передбачено, що накази господарського суду можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

При поновленні строку стягувач в заяві просить суд поновити йому строк з моменту набрання чинності даною ухвалою по 29.07.2022 року.

Оскільки такі вимоги стягувача не суперечать положенням ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 30.11.2007) та ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 329 ГПК України; що за змістом ст. 14 ГПК України формування вимог є диспозитивним правом особи, яка звернулася до суду з відповідною заявою, а суд розглядає справу в межах заявлених нею вимог, в даному випадку суд приходить до висновку про задоволення заяви стягувача щодо поновлення йому строку для пред`явлення наказу до виконання з моменту набрання чинності даною ухвалою по 29.07.2022 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 232-235, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватної фірми "Діоніс-95" (вх. № 18748 від 05.08.2019) про видачу виконавчого документа на руки та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

2. Видати представнику Приватної фірми "Діоніс-95" наказ господарського суду Харківської області з примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2007 по справі № 29/615-07;

3. Поновити строк пред`явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області з примусового виконання рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2007 по справі № 29/615-07 з моменту набрання даною ухвалою чинності по 29.07.2022.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з моменту складання її повного тексту.

Повний текст ухвали підписано 21.08.2019

Суддя О.І. Байбак