СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2019 р. Справа № 917/874/17

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя (доповідач): судді при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від прокуратури: від позивача 1: від позивача 2: від відповідача 1: від відповідача 2: від третіх осіб: Стойка О.В. Барбашова С.В., Попков Д.О. Склярук С.І. Не з`явився; Москов М.В. за довіреністю; Не з`явився; Не з`явився; Руденко В ОСОБА_1 . директор; Фірсова Н.В. за довіреністю (адвокат); Не з`явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтава

на рішення господарського суду Полтавської області
від 10.08.2017р.
у справі № 917/874/17 (суддя Кульбако М.М.)
за позовом: до відповідачів: за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: про Заступника військового прокурора Полтавського гарнізону м.Полтава в інтересах держави в особі 1.Міністерства оборони України м.Київ 2. Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтава 1.Чутівської селищної ради смт. Чутове, Полтавська область 2.Державного підприємства Чутове смт.Чутове, Полтавська область 1.Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області м.Полтава 2.Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області м.Полтава визнання недійсним, скасування державного акту на право постійного користування землею та визнання права постійного користування.
В С Т А Н ОВ И В:

У травні 2017 року до господарського суду звернувся Заступник військового прокурора Полтавського гарнізону (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі Позивач 1), Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави (далі Позивач 2) до Чутівської селищної ради Полтавської області (далі Відповідач 1) та Державного підприємства "Чутове" (далі Відповідач 2) про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 НОМЕР_2 від 14.03.2000, виданий військовому племзаводу "Чутове" та визнання за Міністерством оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави права постійного користування на земельну ділянку площею 2775,5 га, що знаходиться на території Чутівської селищної ради Полтавської області.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.08.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач 2, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Cкаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо недоведеності позовних вимог. Зокрема, вважав, що спірна спірна земельна ділянка знаходиться у віданні Міністерства оборони на підставі розпорядженням Кабінету Міністрів України №677-р від 24.10.1996 року, а тому Відповідач 1 своїм рішенням повинен був визнати її як землі оборони. Наведене, на думку апелянта порушує інтереси держави та суперечить діючому законодавству.

Відповідач 2 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, оскільки Прокурором та Позивачами не доведено порушення своїх прав та законних інтересів, оскільки спірна земельна ділянка була передана Відповідачу 2 у постійне користування, але вона була та є землею сільськогосподарського призначення, ніколи не була віднесена до земель оборони.

У судовому засіданні 05.08.2019 Прокурор підтримував доводи апеляційної скарги Позивача 2, вважав висновок суду про необґрунтованість позовних вимог таким, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Позивач 2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду.

Позивач 1 підтримав доводи апеляційної скарги Позивача 2, просив скасувати рішення суду.

Відповідач 2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 02.08.2019 у зв`язку з перебуванням судді Пушая В.І у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №917/874/17 колегію суддів у складі: головуючий суддя Стойка О.В., судді Барбашова С.В., Попков Д.О.

Колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін, які не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

видача Відповідачу Державного акту НОМЕР_3 від 14.03.2000 на право користування землею сільськогосподарського використання площею 2775,5 га на підставі рішення IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997;

передання на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 №431-р "Про передачу цілісних майнових комплексів військових радгоспів до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України" - цілісного майнового комплексу ВП Чутове до сфери управління Мінагрополітики, що оформлено актом приймання - передачі цілісного майнового комплексу, майна та земельних ділянок закріплених за військовим племзаводом Чутове від 30 березня 2012 року.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

В обґрунтування позовних вимог Прокурор та Позивачі зазначали, що Племзавод "Чутове" був переданий до сфери Міністерства оборони у 1996 року, то відповідно рішенням IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997 земельна ділянка Військового племзаводу "Чутове" повинна була бути визнаною землею для потреб оборони, і таке ж цільове призначення повинно було бути зазначене у Державному акті на право користування землею НОМЕР_4 від 14.03.2000.

Відповідач 1 у суді першої інстанції заперечував з підстав викладених у відзиві. Так зазначав, що Державний акт на право постійного користування землею видавався Відповідачу 2 на підставі розробленої технічної документації Полтавським Державним філіалом інституту землеустрою, а тому рішення сесії Чутівської селищної ради від 26.11.1997, про видачу державного акту на право постійного користування землею військовому племзаводу "Чутове", прийнято відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"

Відповідач 2 також заперечував проти позовних вимог, оскільки відповідно до довідок з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками, землекористувачами, угіддями наданими Відділом Держгеокадастру у Чутівському районі, спірна земельна ділянка майже повністю відноситься до сільськогосподарських земель, крім невеликої частини (забудова, лісовкриті площі), а рішення щодо зміни цільового призначення та відповідно категорії земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення на землі оборони не приймалось уповноваженими органами.

Третя особа 1 у письмових поясненнях зазначала, що спірна земельна ділянка, яка знаходиться в постійному користуванні підприємства має сільськогосподарське призначення та використовується Відповідачем 2 за призначенням за основним видом діяльності підприємства: за КВЕД - 01.11. вирощування зернових та технічних культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Відповідно до наказу регіонального відділення від 12.10.2015 №644 Державне підприємство "Чутове" передано із сфери управління Мінагрополітики до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області. Передачу було здійснено відповідно до Порядку передачі єдиних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів до сфери управління державних станів приватизації у зв`язку з прийняттям рішення про її приватизацію, затвердженого наказом ФДМУ від 31.03.2000 №667. Об`єктом передачі є цілісний майновий комплекс ДП "Чутове" включно із земельною ділянкою, яка є предметом спору по даній справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності Прокурором та Позивачами порушення своїх та держави прав і охоронюваних законом інтересів, відсутності законних підстав до визнання спірного державного акту недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У якості підстав до скасування рішення суду, Позивач 2 зазначав, що спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони, що не відображене в державному акті на право постійного користування, тому цей акт не відповідає вимогам законодавства та порушує інтереси держави, у зв`язку з чим є недійсним, а земельна ділянка підлягає поверненню розпоряднику земель.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що Позивачами та Прокурором не надано належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, яку надано у постійне користування рішенням Чутівської селищної ради народних депутатів, відноситься до земель оборони України, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно до Розпорядження КМУ від 24.10.1996 року №677-р, прийнято пропозицію Міноборони, погоджену з Мінсільгоспомом, Мінеконоімки, Мінфіном, Фондом державного майна Чутівскою селищною Радою про передачу племзаводу Чутове» до сфери управління Міноборони.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.1997року XI сесією XXII скликання Чутівської селищної ради народних депутатів прийнято рішення "Про видачу державного акту на право постійного користування землею Військовому племзаводу Чутове на території Чутівської селищної ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області" (а.с. 16) та видано Державний акт на право постійного користування землею, площею 2775,5 га Військовому племзаводу Чутове» від 14.03.2000 року (а.с. 17-20).

За змістом зазначеного акту землю надано з метою сільськогосподарського використання. Саме зазначений припис в державному акті є предметом спору та підставою до визнання його недійсним за змістом позовних вимог.

Згідно до вимог ст.2 Земельного кодексу України 1990 р., яка діяла на момент видачі спірного акту, всі землі України відповідно до цільового призначення поділялися на:

1) землі сільськогосподарського призначення;

2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і

сільських населених пунктів);

3) землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та

іншого призначення;

4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та

історико-культурного призначення;

5) землі лісового фонду;

6) землі водного фонду;

7) землі запасу.

Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення.

Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель.

Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

В силу вимог ст. 9 зазначеного Закону, до компетенція сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин належало надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у постійне користування, реєстрація такого права.

Згідно до змісту рішення Чутівської селищної ради народних депутатів 26.11.1997р. на підставі якого виданий оспорюваний державний акт, посилань на зміну цільового призначення земельної ділянки, а рівно і на зміну її категорії зазначене рішення не містить.

Також з матеріалів справи вбачається, що з моменту передання в 1996 році спірного племсовхозу до відання Міністерства оборони України до теперішнього часу спірна ділянка мала категорію сільськогосподарської землі та до теперішнього часу зареєстрована в такому статусі.

Згідно до вимог ст.70 вищенаведеного Закону, на яку посилається Прокурор в обґрунтування позовних вимог, землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ. Порядок надання земель для потреб оборони визначається законодавством України.

Доказів надання спірної ділянки саме для потреб оборони в розумінні зазначеної норми, матеріали справи не містять. Дійсно, зі змісту наведеного рішення сільської ради від 26.11.2006 року не вбачається зазначення категорії землі, що була надана Відповідачу -2 в постійне користування, проте сільськогосподарське призначення цих земель вбачається зі змісту додатку до даного рішення, де з переліку земельних ділянок вбачається їх призначення, як сільськогосподарське (рілля, багаторічні насадження, сінокати, пасовища, тощо).

В свою чергу, в матеріалах справи відсутіні докази розміщення на спірній земельній ділянці військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ, що суперечить визначенню поняття земель оборони, наведеного у ст. 70 Земельного Кодексу України 1990року.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 431-р від 26.07.2006 р." Про передачу цілісних майнових комплексів військових радгоспів до сфери управління Мінагрополітики", цілісний майновий комплекс Військового племзаводу Чутове передано до сфери управління Міністерства аграрної політики України згідно акту приймання передачі від 30.03.2012р.(а.с. 80-81)

За змістом даного акту, переданий не тільки цілісний майновий комплекс Відповідача-2, а і земельні ділянки, що за ним закріплені.

Доводи Прокурора та Позивачів, що зазначений акт не відповідає чинному законодавству в частині передачі земельних ділянок через відсутність відповідного наміру - не підтверджений жодними доказами.

Відповідно до ст. 22, 23 Земельного кодексу України 1990 р., право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, Відповідач 2 є законним землекористувачем спірної земельної ділянки, яка розташована в межах Чутівської сільської ради Полтавської області на підставі спірного державного акту, підстав до вилучення зазначеної земельної ділянки та передача її у користування Позивачам в межах даної справи -відсутні.

Той факт, що земельна ділянка перебуває на обліку в квартирно-експлуатаційному відділі м. Полтави також не свідчить про належність її на праві постійного користування Міністерству оборони України.

Із наведеного випливає висновок, що цілісний майновий комплекс Відповідача-2 разом зі спірними земельними ділянками на даний момент не входить до сфери управління Міністерства оборони України внаслідок їх вибуття з цього кола на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 431-р від 26.07.2006р. та акту приймання передачі від 30.03.2012, а змістом спірного державного акту такі інтереси взагалі не зачіпляються.

Позивачем та прокурором не надано належних та допустимих доказів незаконності державного акту на право постійного користування землею, площею 2775,5 га, що виданий на підставі рішення IX сесії XXII скликання Чутівської селищної ради від 26.11.1997 , саме рішення ними, при цьому, не оспорюється.

Посилання Прокурора та Позивачів на те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України №677-р від 24.10.1996 року Військовий племзавод "Чутове" передано до сфери управління Міноборони, а тому землі, які належать Відповідачу 2 є землями оборони в силу закону- не відповідають обставинам справи та спростовуються вищенаведеними правовими нормами.

Також, як свідчать матеріали справи Відповідачем 2 сплачується податок за землю, що підтверджується податковими деклараціям та довідками (а.с. 93, 96-99).

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, відсутні підстави для визнання спірного акту недійсним, оскільки Прокурором та позивачами не доведено порушення їх прав та законних інтересів, а також не доведено порушення цим актом норм закону або інтересів держави та суспільства.

Також, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про відновлення становища, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення, шляхом повернення спірної земельної ділянки у розпорядження Міністерства оборони України, оскільки зазначена позовна вимога є похідною від основної - визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, підстав для задоволення якої немає.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правомірним.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Полтавської області від 10.08.2017 у справі №917/874/17 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача 2.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтава на рішення господарського суду Полтавської області від 10.08.2017 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 10.08.2017 у справі № 917/874/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 23.08.2019

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Д.О. Попков