ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2019 р. Справа№ 910/12505/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 13.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2382/19 від 25.03.2019) Приватного підприємства "ЛТК Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019

у справі №910/12505/18 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Приватного підприємства "ЛТК Альянс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання перерахувати кошти у розмірі 280 232,40 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача - не з`явились

від відповідача - Баулін А.О., № ордер серія КС №100111 від 23.01.19

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ЛТК Альянс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (організаційно-правова форма якого була змінена на акціонерне товариство) про зобов`язання перерахувати на особовий рахунок позивача надлишок стягнутої суми в розмірі 280 232,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було двічі стягнуто з Приватного підприємства "ЛТК Альянс" вартість одних і тих же послуг як за Договором №7206-Є/936ЦТЛ-2017, так і за Договором №07472/ЦТЛ-2018, у зв`язку з чим за розрахунками позивача ним було переплачено Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" кошти у загальному розмірі 280 232,40 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 (повний текст складено 18.02.2019) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст. ст. 525, 629, 908, 909 ЦК України, ст. 307 ГК України, ст. ст. 6, 7, 17, 18, 23 Статуту залізниць України та встановлення обставин списання залізницею окремих складових тарифу, згідно договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018, а також факт списання залізницею коштів за різними платежами, що нараховані за різні періоди, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Приватне підприємство "ЛТК Альянс", 12.03.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 13.03.2019, просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі №910/12505/18 скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному дослідженні усіх обставин, які мають значення для справи з невірним застосуванням норм матеріального права. Так, апелянт стверджує, що судом помилково було зроблено висновок про те, що накладаючи електронний цифровий підпис на електронний перевізний документ, позивач погодився з сумами додаткових зборів за кодом 014 («користування порожнім вагоном») та 016 («плата за перевезення вагону в порожньому стані»). Також за твердженнями позивача судом неправильно було ототожнено Тарифну схему 14 та п. 14 розділу ІІ «Правила застосування тарифів» Тарифного керівництва № 1 Збірника тарифів. Крім того, апелянт зазначає, що до спірних правовідносин слід застосовувати п. 13 розділу ІІ Збірника тарифів. За наведених доводів, на думку скаржника, відповідач повинен повернути неправомірно списані кошти в сумі 183292,40 грн (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог), в т.ч. 84888 грн - плата за перевезення вагонів у порожньому стані (компенсації витрат на перевезення вагонів у порожньому стані) та 98404,40 грн плати за перевезення вагонів в порожньому стані.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою б/н від 13.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2382/19 від 25.03.2019) Приватного підприємства "ЛТК Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі №910/12505/18. Відповідачу встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, та учасникам справи - заяв, клопотань, пояснень протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, але не пізніше 26.04.2019.

25.03.2019 Приватним підприємством "ЛТК Альянс" подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про зобов`язання перерахувати на особовий рахунок Приватного підприємства "ЛТК Альянс" кошти в сумі 183292,40 грн.

Судова колегія розглянувши подану заяву відмовляє у її прийнятті, оскільки у відповідності до приписів п. 2) ч. 2 ст. 46 ГПК України зменшення позовних вимог може бути здійснено до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання. Крім того, позивачем до матеріалів справи не представлено доказів надіслання вказаної заяви іншому учаснику у даній справі, що у відповідності до ч. 5 ст. 46 ГПК України є додатковою підставою для відмови у прийняття заяви до розгляду.

16.04.2019 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта відповідач зазначає, що розмір плати визначено сторонами в п. 3.2 договору та є платою, яка в собі містить складові, що не можуть бути стягнуті окремо, оскільки є вартістю плати за послуги, що підтверджується перевізними документами - накладними. Щодо тверджень апелянта про невірне застосування норм матеріального права, відповідач зазначає, що під час обчислення компенсації витрат на перевезення у порожньому вагоні перевізника сторонами в договорі погоджено застосування тарифної схеми 14. Крім того, відповідно до Правил заповнення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та формул графи 10 та 16 перевізного документу заповнюється відправником. Відповідач стверджує, що АТ «Укрзалізниця» під час надання послуг з перевезення за договором №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 дотримано порядок нарахування та відображення на особовому рахунку позивача вартості наданих послуг.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 розгляд справи призначено на 17.06.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 справу призначено на 24.06.2019.

В судовому засіданні 24.06.2019, на підставі ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 22.08.2019.

Представник позивача в судове засідання 22.08.2019 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 870, згідно якого стороною отримано процесуальний документ суду 08.07.2019. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумних строків розгляду справи судом, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, повідомленого належним чином про судовий розгляд справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.08.2019 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

11.08.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник за договором, організаційно-правова форма якого була змінена на акціонерне товариство) та Приватним підприємством "ЛТК Альянс" (замовник за договором) укладено договір №7206-Є/936ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (надалі - Договір №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017), предметом якого є надання перевізником замовнику послуг, пов`язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорту, імпорту) і проведення розрахунків за ці послуги.

В розділі 3 Договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017 сторонами узгоджено, що розмір плати та додаткових зборів за перевезення вантажів розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджуються наказом Міністерства інфраструктури України.

Розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього Договору, визначається перевізником та погоджується сторонами (п. 3.2 Договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017).

Додатком №1 до Договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017 сторони погодили перелік додаткових послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів за вільними тарифами.

Додатком №2 до Договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017 сторони погодили організацію електронного документообігу між перевізником та замовником.

Відповідно до Додатку №3-8 до Договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017 вартість послуг з організації перевезення вантажів у власних хопер-зерновозах перевізника, згідно із наданими заявками по кожному вагону включає в себе:

1) плату за організацію перевезення Збірником Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги на час відправлення вантажу для власних вагонів перевізника.

2) плату за повернення цього порожнього вагона від станції вивантаження вагонів до станції відстою або наступного навантаження, у розмірі встановленим Збірником Тарифів на час відправлення для власних вагонів.

3) плату за перевезення порожнього вагона від станції відстою до станції навантаження, у розмірі встановленому Збірником Тарифів на час відправлення для власних вагонів.

4) вартість додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням вантажів, що встановлені Збірником Тарифів.

5) інші додаткові послуги надані замовнику, згідно із додатком 1 цього договору.

6) розрахункову вагонну складову, яка складає 154, 67 грн. (крім того ПДВ у розмірі 30,93 грн. за добу). Розрахункова вагонна складова нараховується замовнику за кожну добу використання вагонів для перевезення по території України з моменту прибуття вагону на станцію навантаження (а у випадку, якщо станція навантаження знаходиться на території іншої держави - з моменту передачі вагону на іноземну залізницю) до моменту повернення вагону (прибуття) на станцію приписки або тимчасового відстою, з округленням не повної доби (час користування понад 12 годин) до повної. За період знаходження вагонів на станціях приписки або тимчасового відстою моменту прибуття вагону на станцію навантаження (а у випадку, якщо станція навантаження знаходиться на території іншої держави - до моменту передачі вагону на іноземну залізницю), розрахункова вагонна складова не нараховується. Час перебування вагону на під`їзних коліях, який відображено у пам`ятках ГУ-45 і відомостях ГУ-46, виключається з загального часу користування в межах України, що підлягає оплаті.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та сторонами не заперечується, що Договір №7206-Є/936ЦТЛ-2017 діяв з 11.08.2017 по 19.02.2018.

07.02.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник за договором) та Приватним підприємством "ЛТК Альянс" (замовник за договором) укладено договір №07472/ЦТЛ-2018 про надання послуг (надалі - Договір №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

У пункті 3.1 Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 сторонами передбачено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника на вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Пунктом 3.2 Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 визначено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього Договору;

- плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

У п. 3.2.1 Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 сторонами було визначено порядок розрахунку розміру плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах.

Обґрунтовуючи підставу звернення з даним позовом Приватне підприємство "ЛТК Альянс" посилається на те, що послуги з перевезення розпочалось під час дії Договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017 та завершилось під час дії Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018, у зв`язку з чим, на думку позивача, мало місце подвійне стягнення Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" вартості одних і тих же послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши зміст договорів, які укладені між Приватним підприємством "ЛТК Альянс" (позивач у справі) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (відповідач у справі), колегія суддів встановила, що даний правочин за своєю правовою природою є договором перевезення, правове регулювання якого здійснюється за правилами норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Так, в силу ст. 307 ГК України, яка кореспондується зі ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Перевезення вантажу залізничним транспортом регулюється Статутом залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (з послідуючими змінами та доповненнями), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ст. 7 Статуту залізниць України, залізниці здійснюють перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти між станціями, відкритими для виконання відповідних операцій. Станції здійснюють операції, пов`язані з перевезенням пасажирів, багажу і вантажобагажу з прийняттям видачею вантажів вагонними, дрібними відправками та в контейнерах, а за договорами з відправниками та одержувачами - їх навантаження і вивантаження. Станції можуть відкриватися для проведення усіх або окремих операцій.

Відповідно до ст. 17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється місячне планування перевезень.

Згідно зі ст. 18 Статуту залізниць України місячне планування перевезення вантажів здійснюється залізницями відправлення на основі поточних або довгострокових договорів про організацію перевезення вантажів та замовлень відправників.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частиною 3 статті 909 Цивільного кодексу України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Таким чином, виходячи із правового аналізу вищенаведених норм, наявні підстави для висновку про те, що залізнична накладна є основним перевізним документом, яка супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. При цьому, оформлення залізничної накладної за встановленою чинним законодавством формою проводиться вантажовідправниками, які у відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених в них.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у період з 08.02.2018 по 23.02.2018 позивачу надавались послуги з перевезення вантажу, що оформлювались залізничними накладними представленими до матеріалів справи.

При цьому, у період з 08.02.2018 по 17.02.2018 відбувались перевезення власних порожніх вагонів за видатковими накладними № № 41697178, 41538224, 41820093, 41811852, 41818816, 41825530, 41802018, 41811340, 33799040, 41821661, 41818295, 41824681, 41825530, 41816455, плату за надання перевізником вищенаведених послуг нараховано та списано з особового рахунку позивача відповідно до додатку 3-8 до договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017.

В період з 20 по 23 лютого 2018, тобто вже після припинення Договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017 та під час дії Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018, відбулись перевезення згідно накладних №41875675, №41875667, №33880238, №33869587, №33800328, №33883307, №33880030, №33880402, №33859844, №33852476.

Представлені до матеріалів справи вищенаведені документи свідчать, що з особового рахунку позивача списані визначені в п. 3.2 Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 плату за перевезення, а саме компенсацію на перевезення у порожньому стані вагону перевізника на загальну суму 99 658,64 грн. та плату за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки на загальну суму 184 448,00 грн. Тобто відповідачем нараховано та списано окремі складові тарифу згідно іншого правочину.

За встановленого, апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції, що плата за перевезення порожніх вагонів (до місця навантаження), яка була нарахована на підставі Договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017, та компенсація на перевезення у порожньому стані вагону перевізника (від місця навантаження до місця відстою) та плата за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, нараховані на підставі Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018, є різними платежами, що нараховані за різні періоди, різні перевезення за накладними, поданими вантажовідправником в межах дії договору від 07.02.2018.

Водночас, місцевим господарським судом підставно було зауважено, що оскільки сторони за взаємною згодою дійшли згоди про припинення з 19.02.2018 договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017 (наведені обставинами підтверджуються сторонами в їх поясненнях по суті спору), який зберігає свою дію до повного здійснення розрахунків за виконані перевезення та надані послуги, то у Акціонерного товариства "Українська залізниця" були відсутні правові підстави для надання послуг за вищенаведеним договором з огляду на замовлення позивачем послуг з перевезення за спірними накладними вже після укладення між сторонами Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018.

Беручи до уваги те, що позивачем у справі було оформлені спірні залізничні накладні, відповідальність щодо вірності внесення усіх відомостей чинним законодавством покладено саме на вантажовідправника (позивача у справі), після набрання чинності договору №7206-Є/936ЦТЛ-2017 від 11.08.2017, судова колегія вважає, вірним висновок місцевого господарського суду про правомірність списання залізницею окремих складових тарифу, зокрема, компенсації на перевезення у порожньому стані вагону перевізника на загальну суму 99 658,64 грн (фактично плату за повернення вагонів після їх вивантаження) та плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки на загальну суму 184 448,00 грн. на підставі п. 3.2 названого правочину.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з п. 4.1, п. 4.2, п. 4.3 Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця". Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у п. 14.2 Розділу 14 Договору. Одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника.

За змістом 4.5 Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу.

Оскільки позивачу надані послуги з перевезення вантажу за залізничними накладними №41875675, №41875667, №33880238, №33869587, №33800328, №33883307, №33880030, №33880402, №33859844, №33852476, оформленими вантажовідправником під час дії Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018, судова колегія вважає вірним висновок суду що вони підлягають оплаті. Відтак АТ «Укрзалізниця» під час надання послуг з перевезення за договором №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 дотримано порядок нарахування та відображення на особовому рахунку позивача вартості наданих послуг.

Доводи апелянта про те, що місцевим господарським судом помилково не було застосовано п. 13 розділу ІІ Збірника тарифів та застосовано Тарифну схему 14 відхиляються судовою колегією, оскільки умовами укладеного між учасниками справи п. 3.2 Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018 сторонами узгоджено застосування саме цієї Тарифної схеми 14. Тобто застосування названої тарифної схеми під час обчислення компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника погоджено сторонами під час укладення договору.

Щодо тверджень апелянта про те, що накладення електронного цифрового підпису на провізному електронному документі не може свідчити про погодження позивача з сумами додаткових зборів, то апеляційна інстанція вказує на те, що компенсаційні витрати, які є предметом розгляду у даній справі, є складовими тарифу на перевезення та узгоджені сторонами під час укладення Договору №07472/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018.

Таким чином, доводи апелянта про невірне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшло свого підтвердження під час перегляду справи Північним апеляційним господарським судом в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі № 910/12505/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ЛТК Альянс" на рішення Господарського суду міста Києва 05.02.2019 у справі №910/12505/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі №910/12505/18 залишити без змін.

3. Справу №910/12505/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 23.08.2019