ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/15250/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Банаська О.О., Огородніка К.М.

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

за участю представників : ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" - адвоката Бурвікова І.Ю., ТОВ "Гарант Груп Інвест" - адвоката Волокітіна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019

та на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2019

у справі № 910/15250/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Груп Інвест» до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія "Україна"

про зобов'язання виконати умови договору,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 ТОВ "Гарант Груп Інвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" про зобов`язання виконати умови договору про дольову участь у будівництві житлового комплексу № 001/Б від 10.12.2002 (в редакції додатку № 4 від 28.02.2014 та всіх додаткових угод і додатків до нього), а саме щодо затвердження виготовленого позивачем Проекту "Будівництво житлового комплексу з підземним автопаркінгом, офісними приміщеннями та закладами по обслуговуванню населення по вул. Леоніда Первомайського, 5-Б у Печерському районі м. Києва", при цьому позивач посилається на безпідставне та протиправне ухиляння відповідача від вчинення таких дій.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.01.2019 у справі № 910/15250/18 (суддя : Головіна К.І.) позов задоволено.

Зобов`язано ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" виконати зобов`язання за договором про дольову участь у будівництві житлового комплексу № 001/Б від 10 грудня 2002 року (в редакції додатку № 4 від 28 лютого 2014 року та всіх додаткових угод і додатків до нього) - з моменту набрання рішенням законної сили.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 у справі № 910/15250/18 (судді : Жук Г.А., Дикунська С.Я., Мальченко А.О) рішення Господарського суду м. Києва від 14.01.2019 залишено без змін.

У касаційній скарзі до ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 у справі № 910/15250/18 скасувати, прийнявши нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями щодо задоволення позовних вимог скаржник посилається на порушення судами норм процесуального права, зокрема, ст. ст. 79, 86, 236, 269, 282 ГПК України, оскільки на думку скаржника, судами не надано належної правової оцінки доводам відповідача та наявним в матеріалах справи доказам.

До того ж, у своїй касаційній скарзі відповідач посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи даний спір не правильно застосували норми матеріального права, а саме ст.ст. 203, 215 ЦК України.

У відзиві ТОВ "Гарант Груп Інвест" просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі що прийнята з урахуванням всіх обставин справи та вимог матеріального та процесуального права.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2019, що підтверджується витягом із протоколом, для розгляду касаційної скарги ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" у справі № 910/15250/18 визначено колегію суддів у складі : Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Банаська О.О., Огородніка К.М.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2019 у даній справі № 910/15250/18 відкрито касаційне провадження та призначено розгляд справи на 15.08.2019 на 10:15 год.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій задовольняючи позовні вимоги про зобов`язання виконати умови договору про дольову участь у будівництві житлового комплексу № 001/Б від 10.12.2002, з урахуванням додаткових угод, виходили з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 10.12.2002 між ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (як правонаступника Національної радіокомпанії України) та ТОВ «НВП «Кийпромтехнологія» укладено договір про дольову участь у будівництві житлового комплексу № 001/Б, за умовами якого сторони зобов`язалися розробити та здійснити програму будівництва та введення в експлуатацію житлового комплексу (об`єкт) з підземним автопаркінгом, офісними приміщеннями та закладами з обслуговування населення в Печерському районі м. Києва по вул. Л.Первомайського, 5-А на земельній ділянці, що належить НРКУ, для забезпечення квартирами її працівників.

За умовами договору ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" зобов`язалось надати у розпорядження ТОВ «НВП «Кийпромтехнологія», як Інвестор-менеджера проекту за договором, земельну ділянку для погодження місця розташування об`єкту та подальшого будівництва; брати участь у робочої та приймальній комісії з приймання закінченого будівництвом об`єкту; на час будівництва та його підготовки надати Інвестор-менеджеру проекту за окремим договором приміщення площею 100 м.кв для розміщення персоналу в адміністративно-виробничому корпусі по вул. Л.Первомайського, 5А.

Пунктом 2.2 зазначеного довготу передбачено, що ТОВ «НВП «Кийпромтехнологія», як Інвестор-менеджер проекту зобов`язався: організувати та погодити місце розташування Об'єкта, зібрати вихідні дані для його проектування; виготовити проектно-кошторисну документацію в цілому; погодити та затвердити її у відповідних службах; організувати процес будівництва та введення об`єкту в експлуатацію. Прийняв на себе зобов`язання функцій замовника будівництва щодо укладення договорів на виконання будівельних робіт, здійснення технічного та авторського нагляду за проведенням робіт, виконання переукладення зовнішніх інженерних комунікацій до Будинку звукозапису ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України", реконструювання під`їзних шляхів, впорядкування та влаштування огородження території. При виконанні будівельних робіт Інвестор-менеджер проекту зобов`язався використовувати нові технологічні та інженерні досягнення містобудування, механізмів та матеріалів для забезпечення безперебійного функціонування будинку звукозапису та його стабільного технологічного процесу.

Із наявних у справі матеріалів видно та як встановлено судами, 28.02.2014 між ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України", ТОВ "НВП "Кийпромтехнологія" та ТОВ "Гарант Груп Інвест" укладено тристоронню угоду про заміну сторони договору № 001/Б від 10.12.2002 про дольову участь у будівництві житлового комплексу, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо заміни у договорі № 001/Б від 10.12.2002 ТОВ "НВП "Кийпромтехнологія" на ТОВ "Гарант Груп Інвест", що з моменту набрання чинності цією угодою ТОВ "НВП "Кийпромтехнологія" передає, а ТОВ "Гарант Груп Інвест", приймає всі права та обов`язки Інвестор-менеджер проекту по договору № 001/Б від 10.12.2002.

В подальшому, ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" та ТОВ "Гарант Груп Інвест" уклали додаткову угоду від 28.02.2014, до договору № 001/Б від 10.12.2002 про дольову участь у будівництві житлового комплексу, за умовами якого сторони виклали договір № 001/Б від 10.12.2002 в новій редакції:

Відповідно до п. 1.1 договору, предметом цього договору є зобов`язання та права сторін по будівництву об`єкта на земельній ділянці площею 0,73 (нуль цілих сімдесят три сотих) гектар, що розташована по вулиці Леоніда Первомайського, 5-Б, в Печерському районі міста Києва, та визначена в додатку № 1 до даного договору, що надана стороні-1 на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02-9-00008 від 15.11.2004 року та п. 2 рішення Київської міської ради від 10.07.2003 року № 638-8/798 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування", з метою отримання кожною із сторін у збудованому об`єкті своєї частини в порядку та на умовах, визначених у договорі, та виконання робіт (ремонту і часткового технічного переоснащення існуючого об`єкта) в порядку та на умовах, визначених у договорі.

Для досягнення мети договору ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" делегувала ТОВ "Гарант Груп Інвест" частину функцій замовника будівництва щодо розробки проектної документації, окрім права постійного користування земельною ділянкою (п.1.2 договору).

Згідно п. 2.2 договору, ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" делегує ТОВ "Гарант Груп Інвест" частину функцій замовника будівництва об`єкта, які визначені законодавством (в тому числі "Положенням про замовника-забудовника (єдиного замовника, дирекцію підприємства, що будується) і технічний нагляд", затвердженим постановою Держбуду СРСР від 02.02.1988 р. № 16), а саме - ТОВ "Гарант Груп Інвест" в повному обсязі здійснює функції замовника будівництва об`єкта, крім тих, що цим договором покладені на ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України".

Відповідно до п. 2.2.1 договору, ТОВ "Гарант Груп Інвест" зобов`язано забезпечити: проектною документацією будівництво об`єкта, розробку та погодження проектної документації відповідно до вимог законодавства з компетентними органами, в разі потреби внесення та погодження будь-яких коригувань проектної документації, а також розробку документації. При цьому, ТОВ "Гарант Груп Інвест" самостійно визначає проектні організації, укладає з ними договори та здійснює оплату по них; в межах своєї компетенції забезпечує отримання вихідних даних, технічних умов, погоджень та дозволів від відповідальних державних органів та організацій та позитивних експертних висновків, що є необхідними для будівництва об`єкта згідно із законодавством.

На виконання умов договору ТОВ "Гарант Груп Інвест" виготовлено проектну документацію Будівництво житлового комплексу з підземним автопаркінгом, офісними приміщеннями та закладами по обслуговуванню населення на вул. Леоніда Первомайського, 5-Б у Печерському районі м. Києва" та останній просив ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" затвердити зазначений проект, проте листом 24.10.2018 ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" відмовило у затверджені вказаного проекту.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо зобов'язання ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" виконати умови договору про дольову участь у будівництві житлового комплексу № 001/Б від 10.12.2002 (в редакції додатку № 4 від 28.02.2014 та всіх додаткових угод і додатків до нього), оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання щодо затвердження проектної документації, що ним і не заперечується, при цьому договір № 001/Б від 10.12.2002 про дольову участь у будівництві житлового комплексу, з урахуванням додатків до нього, не розірваний між сторонами, в судовому порядку недійсним не визнавався, а зворотного належним чином не доведено.

Але з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитись не можна, з огляду на таке.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача - ТОВ "Гарант Груп Інвест" про зобов'язання відповідача - ПАТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" виконати умови договору № 001/Б від 10.12.2002, з урахуванням додаткових угод, а саме зобов'язання відповідача затвердити проектну документацію на будівництва.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтерес, враховуючи ст. 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Згідно з приписами статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак ,підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Згідно ч.2, ч. 3 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Так, з урахуванням наведених вище норм правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

При цьому, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги про зобов'язання виконати умови договору про дольову участь у будівництві житлового комплексу № 001/Б від 10.12.2002, з урахуванням в редакції всіх додаткових угод і додатків до нього), суди попередніх інстанцій не встановили чи є ці заявлені вимоги позивача до відповідача, належним способом захисту прав позивача.

Так, судам слід враховувати те, що господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин. Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Відтак, вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій мають належним чином встановити чи призведе заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов'язання відповідача виконати умовами спірного договору щодо затвердження проектної документації, до поновлення порушеного права позивача, при цьому суди мають враховувати, що задовольняючи таку вимоги, її не можливо виконати у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків щодо наявності правових підстав для задоволення позову про зобов'язання виконати умови спірного договору щодо затвердження проекту, так як, такі висновки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ у справі "Мала проти України" в контексті забезпечення права на справедливий суд (стаття 1 Конвенції) зазначено про необхідність дотримання судами принципу належного здійснення правосуддя, в рішеннях судів мають бути належним чином викладені підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов'язку щодо обґрунтування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. ЄСПЛ зазначено, що ненадання апеляційним судом жодних оцінок аргументові заявниці, що мав ключове значення для результатів провадження не відповідає принципу справедливості, закріпленому в статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини, досліджуючи питання права на справедливий суд крізь призму повноти судового рішення, зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), від 27 вересня 2001 року № 49684/99). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 у справі № 910/15250/18 не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону, тому вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При новому розгляді справи суду, слід врахувати вище викладене, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення у справі № 910/15250/18 підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до ст. 129 ГПК України ( редакції, чинній з 15.12.2017 ) судом не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 314, 315, 316, 317 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" задовольнити частково.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 у справі № 910/15250/18 скасувати.

Справу № 910/15250/18 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя - Ткаченко Н.Г.

Судді- Банасько О.О.

Огороднік К.М.