ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 920/353/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 01.07.2019

у складі колегії суддів: Жук Г.А. (головуючого), Мальченко А.О., Дикунської С.Я.

та на ухвалу Господарського суду Сумської області

від 07.05.2019

у складі судді: Спиридонової Н.О.

у справі № 920/353/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрейдресурси"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН"

про стягнення 440 000,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрейдресурси" звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки № 05/153-2018 від 25.05.2018 в сумі 440 000,00 грн, яка складається з вартості оплаченого та непоставленого товару, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 6 600,00 грн.

2. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву від 04.04.2019 №1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн", що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ "СБЕРБАНК", МФО 320627, адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

3. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрейдресурси" від 04.04.2019 № 1 про забезпечення позову у справі № 920/353/19 задоволено та вжито заходи забезпечення позову. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" в сумі 440 000,00 грн, що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ "СБЕРБАНК", МФО 320627, адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46.

4. Не погодившись з даною ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Модерн" 20.05.2019 звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою б/н від 20.05.2019, в якій просило ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 у справі №920/353/19 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 у справі № 920/353/19 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 про забезпечення позову у справі №920/353/19 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 про забезпечення позову у справі № 920/353/19 залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

6. 10.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 08.07.2019 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 та на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 у справі № 920/353/19, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 920/353/19 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Огородніка К.М., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.07.2019.

8. Крім того, матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" від 08.07.2019 містять клопотання від 08.07.2019 про зупинення провадження у справі № 920/353/19 у Господарському суді Сумської області до набрання законної сили постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 та на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 у справі № 920/353/19.

9. Ухвалою Верховного Суду від 22.07.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 920/353/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" від 08.07.2019 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 та на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019; призначено розгляд касаційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "МОДЕРН" від 08.07.2019 про зупинення провадження у справі № 920/353/19 у Господарському суді Сумської області.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

10. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариством з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ "Укртрейдресурси" від 04.04.2019 № 1 про забезпечення позову відмовити, судові витрати покласти на позивача.

11. Підставою для скасування оскаржуваних судових рішень скаржник вважає визнання встановленими обставин, які не були доведені позивачем при зверненні з заявою про забезпечення позову, а факт ухилення відповідача від виконання зобов`язання не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи в суді, а тому, на думку скаржника, підстави для обмеження господарської діяльності ТОВ "Модерн" шляхом накладення арешту на грошові кошти відсутні.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

12. ТОВ "Укртрейдресурси" подано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Позиція Верховного Суду

13. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

15. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

16. Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

17. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

18. Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 по справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

19. Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду зазначеним вище.

20. Господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

21. Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

22. Згідно із статтею 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

23. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

24. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

25. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

26. Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом позовних вимог є вимога про захист прав і законних інтересів позивача, порушених відповідачем внаслідок невиконання ним зобов`язання з поставки товару за договором поставки

від 25.05.2018 № 05/153-2018 в сумі 440 000,00 грн.

27. Відтак, суди встановили, що з врахуванням предмету позовних вимог, у випадку задоволення позову у даній справі, у відповідача виникне обов`язок щодо сплати позивачу грошових коштів в сумі 440 000,00 грн.

28. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач за визначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою не знаходиться, внесення актуалізації місцезнаходження товариства не проводить, в апеляційній скарзі визначає адресу для надіслання кореспонденції за якою її не отримує, що, на думку судів попередніх інстанцій, додатково дає підстави для висновку про зловживання стороною процесуальними правами, а відтак і виникнення сумнівів щодо виконання відповідачем рішення суду з огляду на відсутність будь-якого рухомого та нерухомого майна у товариства та невстановленого місцезнаходження боржника.

29. Крім того, встановлено, що згідно довідки АТ "Сбербанк" (що подано позивачем в обґрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу) слідує, що на момент накладення арешту на кошти згідно оскаржуваної ухвали, залишок коштів на рахунках боржника складав 425 894,78 грн, тобто наявність на рахунку коштів, достатніх для виконання рішення суду не вбачається.

30. Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "Модерн", звертаючись з апеляційною скаргою, належними і допустимими доказами в контексті приписів статей 76, 77 ГПК України не спростував підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах оспорюваної суми, не посилається та не надає належних доказів про наявність у нього достатньої кількості грошових коштів, необхідних для виконання рішення суду, у разі задоволення позову; про наявність іншого майна (із конкретизацією переліку та вартості), яке є достатнім для задоволення вимог позивача у разі звернення стягнення на майно.

31. Частиною першою статті 141 ГПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

32. Водночас, суд першої інстанцій, враховуючи те, що позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "МОДЕРН", що знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ "СБЕРБАНК", МФО 320627, адреса Головного офісу банку: 01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46; та враховуючі, що відповідач може зняти грошові кошти з зазначеного рахунку, та уникнути таким чином відповідальності щодо сплати заборгованості, та не виконати договірні зобов`язання, дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не може спричинити збитків відповідачу або третім особам, та не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу або третім особам та що застосування заходів зустрічного забезпечення в даному випадку не є доцільним.

33. З огляду на викладене, у даному конкретному випадку, колегія суддів касаційного господарського суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що заявлений спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, є адекватним способом захисту можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, з огляду на встановлені судами обставини відсутності на рахунку позивача коштів, достатніх для виконання судового рішення, у випадку його задоволення та відстуності доказів наявності інших коштів чи іншого майна, яке є достатнім для задоволення вимог позивача у разі звернення стягнення на майно.

34. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

35. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій про існування підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача на рахунку в банківській установі в межах суми, про стягнення якої подано позов.

36. Відповідно статті 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

37. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

38. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

39. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

40. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних постанови та ухвали були дотримані.

41. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДЕРН" від 08.07.2019 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 та на ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 у справі № 920/353/19 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 та ухвалу Господарського суду Сумської області від 07.05.2019 у справі № 920/353/19 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

К. М. Огороднік