УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

19.08.2019Справа № 910/10975/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; ідентифікаційний код 36800559), про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Видавництво «Україночка-прес» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 30-а, кВ. 30; ідентифікаційний код 37883176) заборгованості в загальному розмірі 60 143 грн., що виникла внаслідок порушення останнім умов укладеного між сторонами Договору поставки №16093 від 01.03.2019,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Видавництво «Україночка-прес» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 30-а, кВ. 30; ідентифікаційний код 37883176) заборгованості в загальному розмірі 60 143 грн., що виникла внаслідок порушення останнім умов укладеного між сторонами Договору поставки №16093 від 01.03.2019.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Окрім того, згідно п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції. Платіжне доручення оформляється платником згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Таким чином, документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення в оригіналі, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Докази про сплату судового збору повинні подаватись в оригіналі, оскільки копії цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Однак, всупереч вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, заявником долучено до заяви про видачу наказу дублікат квитанції № 0.0..1 на суму 192, 10 грн., що не можна вважати належним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

При цьому, відповідно до статті 2 Закону України "Про судовий збір", платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Отже, Закон не виключає можливості здійснення оплати судового збору іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду чи стосовно якої ухвалене судове рішення.

Крім того, Державна судова адміністрація України в листі №6-17517/8 від 14.09.2018 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору" вказує про те, що суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Такі дії допоможуть знизити ризик ухилення від сплати судового збору в ситуації, коли, наприклад, позивач - юридична особа, проте судовий збір за подання позовної заяви сплачений фізичною особою (бухгалтером чи керівником підприємства). У результаті суд, не звернувши уваги на ці розбіжності, платіжний документ, де платником судового збору вказано іншу особу, і відкриває провадження у справі. Фізична особа, яка сплатила судовий збір може звернутися до суду із заявою про повернення помилково зарахованих до бюджету коштів, оскільки до суду із заявою на подачу позову вона не зверталась.

Для недопущення таких фактів ДСА України просить звернути увагу на необхідність дотримання вимог статті 2 Закону України "Про судовий збір" у частині звернення до суду з підтверджуючими документами щодо сплати судового збору саме платником цього збору.

Судом встановлено, що позивачем в якості доказу сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі до позовної заяви додано Дублікат квитанції № 0.0..1 на суму 192, 10 грн. Водночас, у даному платіжному документі платником є ОСОБА_1 .

Враховуючи положення статті 2 Закону України "Про судовий збір" надане до заяви дублікат кватинції № 0.0..1 на суму 192, 10 грн., платником якої є ОСОБА_1 , не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Видавництво «Україночка-прес» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 30-а, кВ. 30; ідентифікаційний код 37883176) заборгованості в загальному розмірі 60 143 грн., що виникла внаслідок порушення останнім умов укладеного між сторонами Договору поставки №16093 від 01.03.2019, оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка звертається до суду чи стосовно якої ухвалене судове рішення у даній справі, а є адвокатом заявника. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 17.01.2019 по справі №922/4734/16.

Будь-яких інших доказів сплати судового збору матеріали позовної заяви не містять.

Разом з тим, за приписами ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, 152, 153, 154, ч.2 ст.232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» у видачі судового наказу про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Видавництво «Україночка-прес» заборгованості в загальному розмірі 60 143 грн., що виникла внаслідок порушення останнім умов укладеного між сторонами Договору поставки №16093 від 01.03.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя М.О. Лиськов