ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/85/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Банаська О.О., Васьковського О.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідач - Фізична особа-підприємець Калюжний Олексій Володимирович,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Калюжного Олексія Володимировича

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2019

у складі колегії суддів: Чернота Л.Ф. (головуючий), Пушай В.І., Стойка О.В.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Фізичної особи-підприємця Калюжного Олексія Володимировича

про стягнення коштів 84 195, 47 грн,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 13.03.2018 рішенням Господарського суду Харківської області позов задоволено, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Калюжного Олексія Володимировича (далі - ФОП Калюжний О.В. ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") 31 706, 88 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 46 109, 59 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 6 379 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, 1 762 грн судового збору.

2. 16.04.2018 Господарським судом Харківської області видано наказ на примусове виконання прийнятого рішення.

3. 20.03.2019 ухвалою Господарського суду Харківської області подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.04.2019.

4. 01.04.2019 в судовому засіданні Господарського суду Харківської області, за участю відповідача та його представника, судом першої інстанції постановлено ухвалу, якою задоволено подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

5. 16.04.2019 ФОП Калюжний О.В. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2019 у справі № 922/85/18 та клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження із посиланням на те, що скаржник лише 08.04.2019 отримав ухвалу суду першої інстанції від 20.03.2019. Також в апеляційній скарзі вказано, що про рішення суду першої інстанції скаржник дізнався 26.03.2019 з отриманої ухвали Господарського суду Харківської області від 20.03.2019 про призначення до розгляду подання приватного виконавця.

6. 26.04.2019 ухвалою Східного апеляційного господарського суду зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків.

7. 02.05.2019 ФОП Калюжний О.В. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі № 922/85/18 та рішення Господарського суду Харківської області від 04.09.2014 у справі № 922/3247/14 та прийняти нове рішення про відмову в позові.

8. Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в якому відповідач зазначав, що жодні претензії та вимоги щодо погашення заборгованості від ПАТ КБ "Приватбанк" на адресу ФОП Калюжного О. В. не надходили, про існування непогашеної заборгованості відповідач не знав. Крім того, ФОП Калюжний О.В. вказував, що жодних процесуальних документів, в тому числі і копій оскаржуваних рішень у справі № 922/3247/14 та у справі № 922/85/18, не отримував, про існування таких рішень дізнався лише 01.04.2019 під час судового засідання у справі № 922/85/18 з розгляду подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами.

9. 20.05.2019 ухвалою Східного апеляційного господарського суду поновлено ФОП Калюжному О.В. пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2019 та відкрито апеляційне провадження у справі.

10. 03.06.2019 ухвалою Східного апеляційного господарського суду залишено без руху апеляційну скаргу ФОП Калюжного О.В. на заочне рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2018 та надано скаржнику строку на усунення недоліків. Апеляційний господарський суд вказав, що в матеріалах апеляційної скарги відсутні докази оплати судового збору, що суперечить вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України. Також судом вказано, що вимога щодо подачі апеляційної скарги в межах встановленого строку, а також можливість поновлення його судом в разі доведеності поважності причин такого пропуску передбачена статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

11. 14.06.2019 ухвалою Східного апеляційного господарського суду відмовлено ФОП Калюжному О.В. у поновленні пропущеного строку на подання апеляційної скарги на заочне рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі № 922/85/18; відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Калюжного О.В. на заочне рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі № 922/85/18; вимогу апелянта щодо оскарження заочного рішення Господарського суду Харківської області від 04.09.2014 у справі № 922/3247/14 залишено без розгляду; апеляційну скаргу ФОП Калюжного О.В. б/н від 02.05.2019 на заочне рішення Господарського суду Харківської області від 04.09.2014 у справі № 922/3247/14 та на заочне рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі № 922/85/18 повернуто заявникові. Апеляційний господарський суд зазначив, що матеріали справи № 922/3247/14 з оскаржуваним рішенням Господарського суду Харківської області від 04.09.2014 у Східного апеляційного господарського суду відсутні.

12. Апеляційний господарський суд вказав, що заявник усунув недоліки частково, що унеможливлює у подальшому відкриття апеляційного провадження у справі № 922/85/18, а саме відповідач сплатив судовий збір за справою № 922/85/18, але не надав вмотивованого клопотання та не надав до суду доказів в обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про неповажність наведених причин пропуску строку та про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. 09.07.2019 ФОП Калюжним О.В. подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 у справі № 922/85/18 та передати справу на новий розгляд.

14. Скаржник зазначає, що претензії від ПАТ КБ "Приватбанк" він не отримував, про розгляд справи повідомлений не був та копію рішення суду першої інстанції він не отримував, оскільки перебував поза межами України (на території РФ), у зв`язку з чим вважає причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження поважними та безпідставними висновки суду апеляційної інстанції про відмову в поновленні такого строку.

15. Також скаржник, посилаючись на положення статей 625, 1048, 1050 Цивільного кодексу України та правові позиції Верховного Суду у справі № 14-10цс18 та справі № 61-8449св18, стверджує про безпідставність задоволення місцевим господарським судом позовних вимог.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

16. 13.08.2019 до Верховного Суду від ПАТ КБ "Приватбанк" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, з огляду на її законність та обґрунтованість. Банк зазначає, що апеляційна скарга відповідача була залишена судом апеляційної інстанції без руху та надано скаржнику право навести змістовні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження та надати належні докази, однак ФОП Калюжний таких причин не навів, що стало підставою, відповідно до статті 261 Господарського процесуального кодексу України, для прийняття ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

18. Предметом касаційного перегляду у даній справі є ухвала суду апеляційної інстанції, якою відповідачу було відмовлено у поновленні пропущеного строку на подання апеляційної скарги та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Калюжного О.В. на заочне рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі № 922/85/18. З огляду на зазначене Суд відхиляє доводи скаржника безпідставність задоволення місцевим господарським судом позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ФОП Калюжного О.В., оскільки рішення суду першої інстанції, у даному випадку, не є предметом касаційного перегляду.

19. Здійснивши перевірку правильності застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали та оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

20. Положення статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

21. Отже, держава гарантує право на апеляційний перегляд справи, який здійснюється після її розгляду в суді першої інстанції, а касаційне оскарження допускається у визначених законом випадках.

22. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

23. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

24. Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

25. Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

26. Частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

27. Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, Господарським судом Харківської області у судовому засіданні 13.03.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення у справі № 922/85/18. Повний текст рішення складено 19.03.2018. У зв`язку із тим, що 08.04.2018 був святковий день, тому у відповідності до частини четвертої статті 116 Господарського процесуального кодексу України, останнім днем для звернення з апеляційною скаргою було 10.04.2018. Натомість, ФОП Калюжний О. В . лише 02.05.2019 звернувся до суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі № 922/85/18, тобто з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження.

28. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ФОП Калюжний О. В . посилався на необізнаність існування оскаржуваного рішення. Так, апеляційним господарським судом встановлено, що Господарським судом Харківської області усі процесуальні документи надсилались на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ), яка є місцем реєстрації ФОП Калюжного О.В. , відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Докази, що підтверджують знаходження відповідача за іншою адресою в матеріалах справи відсутні. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що поштові відправлення повертались на адресу суду з відміткою: "за закінченням терміну зберігання". Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2018 у справі № 922/85/18 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 22.03.2018. Судом апеляційної інстанції зроблено вірний висновок, що, з урахуванням Закону України "Про доступ до судових рішень", ФОП Калюжний О.В. не був позбавлений можливості бути ознайомленим з рішенням суду першої інстанції, яке має публічний характер та знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому своєчасно звернутись з апеляційною скаргою.

29. Колегія суддів погоджується із висновком апеляційного господарського суду із посиланням на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, про те, що сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

30. Верховний Суд звертає увагу на те, що особа, яка має невиконане зобов`язання, в тому числі перед банком, несе ризики, пов`язані з таким невиконанням та має бути обізнана про право кредитора звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. А тому доводи скаржника про те, що він знаходився на території іншої держави та не отримував від банку претензій щодо наявності заборгованості або вимог про сплату кредитних коштів, а також процесуальних документів щодо розгляду справи за позовом ПАТ "КБ "Приватбанк", є необґрунтованими, такими, що суперечать принципам добросовісності й розумності та не доводять поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

31. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що вперше дізнався про наявність оскаржуваного рішення суду першої інстанції 01.04.2019 під час судового засідання з розгляду подання приватного виконавця. Суд зазначає, що із апеляційною скаргою на вказане рішення скаржник звернувся лише 02.05.2019, тобто, будучи обізнаним про наявність процесуального акту, скаржником більше місяця не вчинялися дії, направлені на його оскарження, що, на думку Суду, також свідчить про недобросовісну суб`єктивну поведінку скаржника.

32. В рішенні Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" зроблено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

33. За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушення або неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України та погоджується із законним та обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції про відмову в поновленні ФОП Калюжному О.В. пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду та відмову у відкритті апеляційного провадження.

34. Колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Б. Висновки щодо застосування норми права

35. Враховуючи те, що апеляційна скарга подана скаржником до суду апеляційної інстанції після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, а скаржником не наведено поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, вірним є висновок апеляційного господарського суду про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідно до частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

В. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала суду апеляційної інстанції у даній справі прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

37. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Фізичної особи-підприємця Калюжного Олексія Володимировича підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі ухвала Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 - залишенню без змін.

Г. Розподіл судових витрат

38. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Калюжного Олексія Володимировича залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 у справі № 922/85/18 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді О.О. Банасько

О.В. Васьковський