ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

"29" серпня 2019 р. Справа№ 910/24550/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Грека Б.М.

Сотнікова С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Аспект-Профі" на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року

у справі № 910/24550/13 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Фаст Вотер СТ"

до Публічного акціонерного товариства „Київський ювелірний завод"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі №910/24550/13 задоволено клопотання ліквідатора ПАТ „Київський ювелірний завод" та надано дозвіл на реалізацію заставного майна банкрута у спосіб визначений рішенням комітету кредиторів ПАТ „Київський ювелірний завод" від 18.10.2016 року в розрізі чотирьох лотів у відповідності до висновків незалежної оцінки майнових активів, а саме:

- ЛОТ №1 Товарно-матеріальні цінності (товари в обороті, які знаходяться в заставі у публічного акціонерного товариства „Дочірній Банк Сбербанку Росії") за початковою ціною 1`057`960,47 грн. (один мільйон п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 47 коп.)

- ЛОТ №2 Товарно-матеріальні цінності (товари в обороті, які знаходяться в заставі у публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України") за початковою ціною 13`972`101,39 грн. (тринадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят дві тисячі сто одна гривня 39 коп.).

- ЛОТ №3 Цінні папери (акції), що перебувають на балансі ПАТ „Київський ювелірний завод" за початковою вартістю 4`694`752,55 грн. (чотири мільйона шістсот дев`яносто чотири тисячі сімсот п`ятдесят дві гривні 55 коп.).

- ЛОТ №4 Будівлі, споруди, виробниче і побутове обладнання, меблі оргтехніка, товарна продукція та інше майно), а також цінні папери, дебіторська заборгованість та нематеріальні активи, що перебувають на балансі ПАТ „Київський ювелірний завод" за початковою вартістю 216`264`773,81 грн. (двісті шістнадцять мільйонів двісті шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят три гривні 81 коп.).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року апеляційні скарги ПАТ „Сбербанк", ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/24550/13 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі №910/24550/13 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора ПАТ „Київський ювелірний завод" про надання дозволу на реалізацію заставного майна банкрута.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ „Аспект-Профі" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в порядку ст. 272 ГПК України, в якій, з урахуванням доповнень до неї, просить змінити ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у даній справі в частині обґрунтування задоволення клопотання ліквідатора ПАТ „Київський ювелірний завод" про надання дозволу на реалізацію заставного майна банкрута, а також скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року у даній справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Грек Б.М., Сотніков С.В.

Досліджуючи матеріали апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було зазначено вище, оскаржувана скаржником ухвала суду першої інстанції була предметом розгляду судом апеляційної інстанції, за наслідками якого скасована Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року у справі № 910/24550/13.

Відповідно до ст. 272 ГПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Як вбачається з поданої апеляційної скарги, апелянт не був присутнім під час апеляційного розгляду справи та просить суд апеляційної інстанції розглянути її в межах доводів, які, за твердженням апелянта, не були предметом дослідження під час апеляційного розгляду справи за апеляційними скаргами ПАТ „Сбербанк", ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України".

Приписами ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII „Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ТОВ „Аспект-Профі" вказує, що 22.07.2019 року ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Фоменком А.В. повідомлено скаржника, як власника майна, про наявність судових спорів, які можуть порушувати майнові інтереси Товариства. Апелянт зазначає, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 року було визнано недійсним та скасовано результати аукціону від 13.01.2017 року, на якому було реалізовано майно, що на даний час перебуває у власності ТОВ „Аспект-Профі". Також із вказаного повідомлення скаржнику стало відомо, що в судовому засіданні 17.07.2019 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання ліквідатора банкрута про залучення до участі у справі ТОВ „Аспект-Профі", як нового власника майна.

Як вказав Вищий господарський суд у постанові від 07.03.2017 року по справі №44/474-46/501-б, питання встановлення апеляційним господарським судом наявності чи відсутності у особи статусу сторони (учасника провадження у справі про банкрутство), відповідно до вимог ст. 1 Закону про банкрутство і як наслідок - наявності права на апеляційне оскарження ухвали господарського суду у справі про банкрутство не може вирішуватись на стадії прийняття чи відмови у прийнятті апеляційної скарги, без проведення судового засідання, дослідження доказів, а також без виклику заявника, учасників провадження у справі про банкрутство та надання останніми пояснень в судовому засіданні.

Таким чином, якщо за результатами розгляду в судовому засіданні з викликом учасників провадження на підставі дослідження усіх обставин та доказів, що мають значення для справи про банкрутство, судом другої інстанції буде встановлена відсутність у заявника статусу сторони (учасника провадження у справі про банкрутство), або питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи-скаржника судовим рішенням не вирішувалось, апеляційне провадження за апеляційною скаргою такого заявника підлягатиме закриттю.

В той же час, розглянувши клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пп. 13 п. 1 розділу XI „Перехідні положення" ГПК України справи судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, статтею 93 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року (станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали), передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Таким чином останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року є 28.11.2016 року.

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду лише 31.07.2019 року, про що свідчить відтиск поштового штемпелю на конверті, тобто з пропуском п`ятиденного процесуального строку на апеляційне оскарження.

При цьому скаржник звернувся з клопотанням про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 256 ГПК України в новій редакції учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Приписи чинного законодавства пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами ГПК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Так, обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали місцевого господарського суду скаржник вказує, що про наявність відповідної ухвали суду, якою за твердженням скаржника вирішено питання про його права, та про наявність постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року у справі № 910/24550/13 апелянту стало відомо лише 22.07.2019 року після отримання листа б/н від 22.07.2019 року від ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Фоменка А.В., яким було повідомлено скаржника, як власника майна, про наявність судових спорів, які можуть порушувати майнові інтереси ТОВ „Аспект-Профі" та подання ліквідатором клопотання про залучення зазначеного Товариства учасником провадження у справі в частині розгляду заяви про визнання недійсними та скасування результатів аукціону.

Під час розгляду заявленого клопотання, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016 року у справі № Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам перш за все належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання в принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не був учасником провадження у даній справі про банкрутство, під час винесення оскаржуваної ухвали в суді першої інстанції він участі не приймав та жодних повідомлень про судові засідання, як і оскаржувана ухвала, на його адресу не направлялось.

При цьому, до апеляційної скарги додано копію листа-повідомлення ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Фоменка А.В. б/н від 22.07.2019 року, адресованого ТОВ „Аспект-Профі", як власника майна, реалізованого на аукціоні 13.01.2017 року, результати якого є предметом судових спорів.

Відтак, розглянувши клопотання, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, оскільки скаржником наведено поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в розумінні ГПК України.

Подана апеляційна скарга відповідає вимогам статті 258 ГПК України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі апелянт просить зупинити дію постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року до завершення апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 272 ГПК України у випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятої ним постанови та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

За викладених обставин, враховуючи відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ „Аспект-Профі" на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі № 910/24550/13 в порядку, передбаченому ст. 272 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зупинення дії оскаржуваної ухвали та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року у справі № 910/24550/13.

Керуючись статями 234, 255, 262, 263, 267, 268, 271, 272 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю „Аспект-Профі" строк для подання апеляційної скарги.

2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Аспект-Профі" на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року у справі №910/24550/13 в порядку, передбаченому ст. 272 ГПК України.

3. Розгляд справи № 910/24550/13 призначити на 26.09.2019 року. Судове засідання відбудеться об 11 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А, зал судових засідань № 3.

4. Встановити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 13.09.2019 року включно.

5. Зупинити дію ухвали господарського суду міста Києва від 21.11.2016 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року у справі № 910/24550/13 до прийняття апеляційним господарським судом судового рішення за результатами розгляду вказаної апеляційної скарги.

6. Викликати для участі в судовому засіданні скаржника та повноважних представників учасників провадження у справі.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.М. Грек

С.В. Сотніков