СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2019 р. Справа № 917/104/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі судового засідання Беккер Т.М.

за участю представників сторін:

позивача - Єгоров В.С. (посвідчення №1292 від 04.11.2017, свідоцтво серії КС №1292 від 04.11.2017, довіреність №14-183 від 13.05.2019);

відповідача - Лукачина А.В. (посвідчення №2236 від 03.07.2018, довіреність №12/1258 від 26.07.2019);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх.№2041П/1-43) та Комунального підприємства "Теплоенерго" (вх.№2098П/1-43) на рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 (суддя Кльопов І.Г. повний текст рішення складено 07.06.2019) у справі №917/104/19

за позовом Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго", м. Кременчук, Полтавська область,

про стягнення 1864240,82 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Теплоенерго" про стягнення 1 864 240,82грн., у т.ч. 378 670,30грн. - пені, 330 599,41грн. - 3% річних, 1 154 971,11грн. - інфляційні втрати, нарахованих за неналежне виконання зобов`язань за Договором №3768/1617-ТЕ-24 купівлі-продажу природного газу від 21.09.2016.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 у справі №917/104/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства " Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 265069,21грн. - пеня, 330599,41грн. - 3% річних, 1154971,11грн. - інфляційні нарахування та 27963,80грн. - витрат по сплаті судового збору. Видано наказ з набранням цим рішенням законної сили. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 у справі №917/104/19 в частині відмови у стягненні пені в розмірі 113601,09 грн. та прийняти нове, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити. Відшкодувати понесені Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при зменшенні розміру пені суд мав урахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. На думку апелянта, суд не дав належну оцінку доказам, наданими сторонами в обґрунтування своїх позицій щодо наявності чи відсутності збитків, а тому суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст.233 Господарського кодексу України, не з`ясувавши усіх обставин, встановлення яких вимагає вказана норма. Апелянт вважає, що під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2019 визначено колегію у складі: Тихий П.В.- головуючий суддя (доповідач), судді: Россолов В.В., Хачатрян В.С.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019, у зв`язку з відпусткою судді Россолова В.В., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 у справі №917/104/19. Встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Призначено до розгляду на 13.08.2019 на 12:00 год.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції також не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 у справі №917/104/19 та ухвалити нове, яким зменшити в частині стягненні пені нарахованої відповідно до п.8.2 Договору купівлі-продажу природного газу №3768/1617-ТЕ-24 від 21.09.2016 року на 99,9% чи зменшити до найбільш мінімальної суми; судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що такий розмір пені надмірно великим для підприємства, що має соціальну значимість для міста. Просить зменшити розмір пені до 99,9 % або до найбільш мінімальної суми.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.07.2019, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою суду від 15.07.2019 задоволено клопотання Комунального підприємства "Теплоенерго" про поновлення строку на подання апеляційної скарги, строк на подання апеляційної скарги поновлено. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплоенерго" на рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 у справі №917/104/19. Об`єднано апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх.№2041П/1-43 від 04.07.2019) та апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" (вх.№2098П/1-43 від 09.07.2019) на рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 у справі №917/104/19 в одне апеляційне провадження для сумісного розгляду. Встановлено строк позивачу для подання відзиву на апеляційну скаргу (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Призначено до розгляду на 13.08.2019 на 12:00 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019, у зв`язку з відпусткою судді Гетьмана Р.А., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В.

Ухвалою суду від 13.08.2019 у зв`язку зі зміною складу суду розгляд справи відкладено на 27.08.2019.

В судове засідання 27.08.2019 з`явився представник позивача, який підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Також вказує, що заперечує проти доводів апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує свою апеляційну скаргу та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в присутніх в судовому засіданні уповноважених представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач, постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" (відповідач, споживач) 21.09.2016 був укладений договір №3768/1617-ТЕ-24 купівлі-продажу природного газу (Договір).

Відповідно до умов вказаного договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах даного договору (п.1.1 Договору).

На підставі Договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 36 825 773,59грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (копії в матеріалах справи).

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням п.11,3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11 січня 2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій " спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором (п. 8.1 Договору).

За п. 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Посилаючись на те, що відповідач своєчасно не виконав свої зобов`язання щодо оплати поставленого газу, враховуючи умови договору, позивач заявив до стягнення 378670,30 грн. пені та з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач заявив до стягнення з відповідача 330599,41грн. - 3% річних та 1154971,00грн. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Предметом спору у цій справі є стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з несвоєчасною оплатою поставленого газу.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Зменшуючи розмір пені на 30 % до 265069,21 грн., судом застосовано до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України.

Колегія суддів зазначає, що, як вбачається із тексту та прохальної частини апеляційної скарги позивача, рішення суду першої інстанції позивачем оскаржуються лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 113601,09 грн.

З прохальної частині апеляційної скарги відповідача вбачається, що він також не погоджується з рішенням суду в частині стягнення пені, проте просить зменшити її до 99,9 % або до найбільш мінімальної суми.

В іншій частині зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України (надалі - ГК України). Так, ст. 216 ГК України, передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У п. 8.2. Договору купівлі-продажу природного газу сторони погодили, що У разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

З позовної заяви вбачається, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" просило стягнути 378670,30 грн. пені. Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.107-112) просив зменшити розмір пені на 99,9 % чи зменшити до найбільш мінімальної суми, посилаючись на низку обставин, які унеможливили виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Місцевим судом вірно встановлено та це підтверджується матеріалами справи, відповідач просив зменшити розмір пені на 99,9 % чи до найбільш мінімальної суми, посилаючись на укладені спільні протокольні рішення , яким було узгоджено порядок проведення розрахунків з газопостачальною організацією та змінено строки виконання боржником своїх грошових зобов`язань, які виникли на підставі договору №3768/1617-ТЕ-24 від 21.09.2016.

Крім того, відповідач посилається на те, що Підприємство створене з метою задоволення потреб населення, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності по постачанню гарячої води та теплопостачанню, а також обслуговуванню всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж. При цьому, порушення відповідачем строку оплати за поставлений природний газ виникло внаслідок несвоєчасності розрахунків населення та інших споживачів за надані послуги та, відповідно, значного розміру дебіторської заборгованості перед КП "Теплоенерго", що вбачається зі звітів про фінансовий стан за 2016, 2017 роки.

Крім того, основна заборгованість за договором №3768/1617-ТЕ-24 від 21.09.2016 була повністю погашена відповідачем до звернення позивача в суд із даним позовом, що підтверджується останнім.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про зменшення пені лише у виняткових випадках, хоча дана ситуація є звичайною, то судова колегія апеляційної інстанції зауважує, що відповідач є комунальним підприємством, фінансування якого здійснюється виключно за рахунок державного та місцевого бюджетів; відповідач не є підприємством, основна діяльність якого спрямована на одержання прибутку.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що хоча й розмір заявленої пені не є досить надмірним, але у будь якому випадку сплата штрафних санкцій зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, зокрема, впливає на можливість вчасного та якісного постачання теплової енергії населенню та державним органам.

Дослідженими судом доказами підтверджується, що основний борг погашено у повному обсязі, отже обґрунтованим є висновок суду, що збитки, які поніс позивач, є мінімальними, тоді як штрафні санкції, які позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням бюджетного фінансування Комунального підприємства "Теплоенерго" будуть для нього надмірно великими.

Крім того, скаржник безпідставно посилається на порушення місцевим судом при зменшенні пені положень ст. 625 ЦК України, адже їх зміст жодною мірою не обмежує встановлену спеціальними нормами ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України можливість зменшення належним чином нарахованого обсягу неустойки за порушення грошових зобов`язань і таке зменшення не є звільненням від відповідальності за встановлене порушення.

Посилання апелянта на не врахування господарським судом першої інстанції інтересів позивача під час прийняття рішення щодо зменшення розміру пені не знайшли свого підтвердження, оскільки часткове задоволення місцевим судом клопотання щодо зменшення розміру пені на 30% як раз і вказує на врахування майнових інтересів як позивача та і відповідача та дотримання справедливого балансу сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про зменшення розміру пені, суд першої інстанції, дослідивши подані сторонами докази та встановивши вказані вище обставини, обґрунтовано визнав даний випадок винятковим та правильно застосував до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, зменшивши пеню на 30%.

Таким чином, доводи апелянтів про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту у відповідній частині колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 у справі №917/104/19 в частині стягнення неустойки підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг, судові витрати понесені апелянтами, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2019 у справі №917/104/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02.09.2019.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян