ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року Справа № 902/1003/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Олексюк Г.Є. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Мироненко В.О. , Демчук Н. П.

відповідача 1: Семенчук О.А.

відповідача 2: не з`явився

третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008" на рішення господарського суду Вінницької області від 25.04.2019 у справі №902/1003/17, постановлену суддею Нешик О.С.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008", с.Уланів Хмільницького району Вінницької області

до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, м.Вінниця

до Хмільницької районної державної адміністрації у Вінницькій області, м.Хмільник Вінницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, с.Уланів Хмільницького району Вінницької області

про визнання акту недійсним та скасування розпорядження

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області та до Хмільницької РДА у Вінницькій області про визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №018896 , що виданий Службі автомобільних доріг Вінницької області на земельну ділянку площею 23,1202 га під автомобільною дорогою Р-321 Бердичів-Хмільник-Літин, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01 від 12.03.2010, а також про скасування розпорядження Хмільницької райдержадміністрації "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками автомобільних доріг в адміністративних межах Хмільницького району" №232 від 23.04.2009, в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою на території Уланівської сільської ради площею 23,1202.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що оскаржуваними актом та розпорядженням порушуються його права на реалізацію права постійного користування земельною ділянкою площею 0,19 га, оскільки надана в постійне користування земельна ділянка відповідачу, включає також земельну ділянку, на якій розташовано належний останньому, на підставі договору купівлі-продажу, майновий комплекс АЗС. При цьому, позивач зазначає, що спірна земельна ділянка була виділена та перебувала у постійному користуванні під набутим об`єктом нерухомості на підставі Акту на право постійного користування землею від 10.01.1994.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.04.2019 р. в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008" до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області та до Хмільницької районної державної адміністрації у Вінницькій області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання акту недійсним та скасування розпорядження - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 25.04.2019 р. у справі №902/1003/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник звертає увагу на те, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач звернувся до суду з позовом поза межами встановленого законом строку позовної давності, не відповідає нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Відтак, на думку скаржника рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/1003/17 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 червня 2019 р. у справі №902/1003/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008" на рішення господарського суду Вінницької області від 25.04.2019 у справі №902/1003/17 та призначено справу до розгляду на 25.07.2019 р.

15 липня 2019 р. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання Служби автомобільних доріг у Вінницькій області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/1003/17. Зокрема, просить проведення відеоконференції доручити господарському суду Вінницької області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 р. клопотання Служби автомобільних доріг у Вінницькій області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/1003/17 - задоволено. Доручено забезпечення проведення відеоконференції господарському суду Вінницької області.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії Василишина А.Р. судове засідання в режимі відеоконференції з господарським судом Вінницької області у справі №902/1003/17 25 липня 2019 р. не відбулося.

Розпорядженням керівника апарату №01-04/657 від 06.08.2019 р. призначено заміну судді-члена колегії у справі №902/1003/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №902/1003/17 у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Олексюк Г.Є., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 р. прийнято справу №902/1003/17 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Олексюк Г.Є., розгляд апеляційної скарги призначено у режимі відеоконференції на "15" серпня 2019 р. об 14:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2. Доручено забезпечити проведення відеоконференції господарському суду Вінницької області.

На електронну адресу апеляційного господарського суду від Уланівської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи №902/1003/17, за відсутності представника сільської ради за наявними в справі документами.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надали пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважають, що рішення господарського суду Вінницької області від 25.04.2019 р. у справі №902/1003/17 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Представник Служби автомобільних доріг у Вінницькій області у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає що рішення господарського суду Вінницької області від 25.04.2019 р. прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Хмільницької районної державної адміністрації у Вінницькій області у судове засідання не прибув та не реалізував процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, причин неявки суду не повідомили. При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що в даному випадку враховується правова позиція Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2009 між товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницянафтопродукт" (далі по тексту також продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008" (далі по тексту також покупець, позивач) укладено договір купівлі-продажу нерухомості.

Відповідно до предмету вказаного договору продавець передав у власність (продав), а покупець набув у власність (купив) майновий комплекс АЗС, що знаходиться за адресою: село Уланів Хмільницького району Вінницької області , автодорога Бердичів-Хмільник-Літин 43 км, що розташована на земельній ділянці, яка знаходиться у продавця в постійному користуванні і в майбутньому буде оформлена до вимог чинного законодавства.

20.11.2019 право приватної власності на майновий комплекс АЗС зареєстровано за ТОВ "Партнер-2008", про що КП Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації видано відповідне реєстраційне посвідчення.

При цьому, слід зазначити, що на земельну ділянку, на якій розташовано майновий комплекс АЗС, 10.01.1994 Хмільницькому підприємству по забезпеченню нафтопродуктами було видано Державний акт на право постійного користування, відповідно до рішення Уланівської сільської ради народних депутатів №14 від 09.12.1993.

30.12.2010 Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області видано розпорядження №7634, пунктом 1 якого затверджено ТОВ "Партнер-2008" технічну документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки комерційного призначення площею 0,1900 га на території Уланівської сільської ради для обслуговування та експлуатації автозаправної станції. Відповідно до пункту 2 розпорядження, надано в оренду ТОВ "Партнер-2008" земельну ділянку площею 0,1900 га земель комерційного призначення для обслуговування та експлуатації автозаправної станції терміном до 15.12.2059 з встановленою щорічною орендною платою в розмірі 8420,85 грн, що становить 7,5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

На виконання розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації №171 від 30.03.2010 складено Акт про те, що в присутності представника ПП "Хмільникземпроект", представника Уланівської сільської ради, відділу Держкомзему у Хмільницькому району, землекористувача ТОВ "Партнер-2008", проведено встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 0,1900 га.

10.01.2011 між Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області (далі по тексту також - орендодавець) та ТОВ "Партнер-2008" (далі по тексту також - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до предмету якого орендодавець, керуючись розпорядженням голови Хмільницької районної державної адміністрації №734 від 30.12.2010 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яке знаходиться на 43 км автодороги Бердичів-Хмільник-Літин на території Уланівської сільської ради, Хмільницького району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Відповідно до п.2 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1900 га, у тому числі під будівлями - 0,0056 га, під проїздами, проходами, площадками - 0,0039 га, під газонами - 0,0923.

Пунктом 7 Договору визначено, що договір укладено строком до 15.12.2059 (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).

Разом з тим, 14.02.2014 Державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Хмільницькому районі Вінницької області прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру, з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: перетинається з земельною ділянкою кадастровий номер :02:002:0165 Служби автомобільних доріг Вінницької області (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №018896 , виданий 12.03.2010 та зареєстрований за № 1).

Як слідує з матеріалів справи, Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області прийнято розпорядження №232 від 23.04.2009, відповідно до якого:

- затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками Службі автомобільних доріг у Вінницькій області під автомобільною дорогою державного значення Р-31 Бердичів-Хмільник-Літин загальною площею 229,1343 га в адміністративних межах Хмільницького району;

- надано Службі автомобільних доріг у Вінницькій області вище означені земельні ділянки в постійне користування.

- дозволено ПП Науково-виробнича фірма "Нові технології ГІС" виготовити державні акти на право постійного користування земельними ділянками.

На виконання вказаного Розпорядження, 12.03.2010, Службі автомобільних доріг у Вінницькій області видано Державний акт серії ЯЯ №018896 на право постійного користування земельною ділянкою площею 23,1202 га, яка розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.

Таким чином, наявність вказаного Розпорядження та Державного акту перешкоджає позивачу оформити належним чином право користування земельною ділянкою, на якій розташовано його комплекс АЗС, що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.04.2019 р. відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008", оскільки позивач звернувся з позовом поза межами встановленого законом строку позовної давності.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не знайшов підстав для задоволення поданої скарги.

З матеріалів справи вбачається, що з метою вирішення питання щодо визначення меж земельної ділянки, яку включено до загальної площі земель, що передавались Службі автомобільних доріг у Вінницькій області у постійне користування, ухвалою господарського суду Вінницької області від 15.03.2018 у даній справі була призначена земельно-технічна експертиза документів.

Відповідно до висновку експерта №2204/18-21 від 12.02.2019, складеного за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, встановлено, що при виготовленні "Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвічують право постійного користування земельними ділянками Службі автомобільних доріг у Вінницькій області під автомобільною дорогою державного значення Р-31 Бердичів-Хмільник-Літин" на підставі якої виданий державний акт серії ЯЯ №018896 включено земельну ділянку, на якій розташований належний позивачу майновий комплекс АЗС, що знаходиться за адресою: Вінницька область Хмільницький район, с.Уланів, автодорога Бердичів-Хмільник-Літин , 43 км. Площа накладення (перетину) земельних ділянок, становить 0,0667 га.

Таким чином, відповідач - Служба автомобільних доріг у Вінницькій області отримала у постійне користування частину земельної ділянки, право на оформлення та користування якою належить позивачу як власнику об`єкта нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, на якій це майно розташовано. Такий висновок грунтується на положеннях ст.120 ЗК України, оскільки юридична доля земельної ділянки , на якій знаходиться нерухоме майно, при відчуженні об`єкта нерухомого майна визначається разом з юридичною долею самого майна.

Колегія суддів відзначає також, що правова поведінка позивача була цілком правомірною, адже він виконав усі необхідні дії з метою належного оформлення своїх прав на земельну ділянку, а той факт, що укладений ним договір оренди земельної ділянки не був зареєстрований у встановленому порядку і не набув чинності є наслідком помилки державного органу, уповноваженого здійснювати управлінську діяльність в галузі земельних відносин.

Відтак, в процесі розгляду справи встановлено, що саме позивачу, як власнику майнового комплексу АЗС, належить право користування земельною ділянкою, на якій він розташований. Разом з тим, Хмільницька райдержадміністрація оскаржуваним розпорядженням затвердила технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою Службі автомобільних доріг у Вінницькій області на території Уланівської сільської ради загальною площею 229,1343 га в адміністративних межах Хмільницького району, що включає земельну ділянку площею 0,0667 га, тобто 667 кв. м право на використання якої належить позивачу.

Виходячи з усталеної судової практики апеляційний суд вважає, при застосуванні положень статті 120 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Щодо визнання недійсним акту державного або самоврядного органу слід зазначити, що статтею 21 Цивільного кодексу України унормовано, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Подібний спосіб захисту передбачає також і стаття 152 Земельного кодексу України, якою встановлюється, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Засади конституційного порядку в Україні грунтуються зокрема і на тому, що у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції, органи державної влади та місцевого самоврядування діють виключно у межах наданої їм законом компетенції, у порядку та у спосіб , встановлений законом.

Відповідно до частини 1 статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з п.3 ст.43 "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України унормовано, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відтак, аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про визнання частково розпорядження Хмільницької райдержадміністрації №232 від 23.04.2009 відносно визначеної у експертному висновку №2204/18-21 від 12.02.2019 площі перетину земельних ділянок, а саме 0,0667 га (667 км.м) є обґрунтованою.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №018896 суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 123 Земельного Кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.3 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час видачі спірного акту) право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування. У свою чергу, частиною 1 статті 123 Земельного Кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, державні акти на право власності чи постійне користування земельними ділянками є документами, що посвідчують право власності чи постійного користування земельними ділянками й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

У спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлювальним документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Враховуючи, що апеляційний суд вважає встановленою незаконність прийнятого Хмільницькою райдержадміністрацією розпорядження №232 від 23.04.2009, яким порушено право позивача на оформлення права користування земельною ділянкою з розташованим майновий комплекс АЗС, вимога позивача про визнання недійсним Державного акту серії ЯЯ №018896 на право постійного користування земельною ділянкою є обґрунтованою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем заявлено вимогу про застосування наслідків спливу строків позовної давності у цій справі, у зв`язку із чим суд зазначає наступне.

Поняття позовної давності унормовано главою 19 Цивільного кодексу України. Норми про позовну давність мають імперативний характер.

За змістом положень статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З урахуванням вищеописаних правових норм та матеріалів господарської справи колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, про наявність порушених законних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до господарського суду Вінницької області з даним позовом, однак позивачем пропущено строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Оскільки, як доказ пропуску строку позовної давності представником відповідача до суду першої інстанції надано ухвали Вінницького окружного адміністративного суду з яких вбачається, що під час розгляду справи №802/3793/14-а встановлено: "позивачу про оскаржуване розпорядження стало відомо 14.02.2014 під час звернення представника ТОВ "Партнер-2008" до державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Хмільницькому районі щодо реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку, що вбачається як з тексту позовної заяви, так і з доданих до неї матеріалів" (ухвала від 27.10.2014 у справі №802/3793/14-а).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що із змісту рішення державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Хмільницькому районі від 14.02.2014 слідує, що позивачу було доведено до відома про державний акт на право постійного користування, що є предметом даного спору.

Таким чином, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що позивач дізнався про порушення його права отримання в користування спірної земельної ділянки - 14.02.2014, відтак, на час звернення позивача з цим позовом до суду (04.11.2017) строк позовної давності по заявленим вимогам для позивача закінчився.

Одним з доводів апеляційної скарги є твердження, що позивач звернувся до суду першої інстанції за захистом порушеного права з негаторним позовом, порушення його права є триваючим, не припинилось на час звернення з позовом, а відтак , позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядженням своїм майном.

Наведені скаржником твердження колегія суддів вважає помилковими, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову.

Триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

Із викладеного слідує, що триваюче правопорушення, полягає в тому, що кожного нового періоду часу наступає нове порушення прав. Разом з тим, слід звернути увагу, що предметом цього позову є недійсність (незаконність) прийнятих державним органом актів, які порушують право позивача на користування земельною ділянкою. Такий предмет позову не пов`язаний з триваючим правопорушенням, оскільки стосується разової дії, яка вже відбулась і виражена у прийнятому відповідному формалізованому акті, у даному випадку розпорядженні районної державної адміністрації та виданому на його підставі державному акті.

Апеляційний суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач звернувся з позовом у цій справі поза межами встановленого законом строку позовної давності. При цьому, позивачем не зазначено про наявність будь-яких поважних причин, які б заважали йому звернутись до суду вчасно, що не призвело б до пропуску такого строку. Не наведено також і обставин, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності.

Відтак, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008" суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

Відтак, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-2008" на рішення господарського суду Вінницької області від 25.04.2019 у справі №902/1003/17- залишити без задоволення, рішення господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/1003/17 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "19" серпня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Бучинська Г.Б.