РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.09.2019Справа № 910/8504/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет" про стягнення 71 752,76 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2019 року державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з даним позовом, посилаючись на те, що 12 червня 2018 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Люнет" (далі - Товариство) було укладено договір про закупівлю № 37-14.3/8-31, за умовами якого останнє зобов`язалося надати позивачу послуги з нанесення дорожньої розмітки та шумових смуг. Оскільки Товариство взяте на себе за вказаною угодою зобов`язання щодо надання цих послуг виконало несвоєчасно, позивач, посилаючись на статті 526, 530, 549, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 193, 216, 222, 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача 6 825,17 грн. пені та 64 927,59 грн. штрафу, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 липня 2019 року позовну заяву Підприємства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8504/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

10 липня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшло клопотання відповідача від 9 липня 2019 року № 58, в якому останній просив суд витребувати у позивача акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), який підтверджує виконання відповідачем послуг за заявкою від 21 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 12 липня 2019 року вищенаведене клопотання Товариства про витребування доказів було повернуто заявнику без розгляду.

Також 10 липня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшло клопотання відповідача від 9 липня 2019 року № 57, в якому останній просив суд здійснювати розгляд справи № 910/8504/19 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування цього клопотання Товариство посилалося на те, що останнє матиме можливість повідомити причини затримки надання послуг та надати докази, які підтверджують його заперечення проти позову, а суд - перевірити достовірність первинних документів та надати їм правову оцінку, лише у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 12 липня 2019 року в задоволенні цього клопотання Товариства було відмовлено.

Крім того, 10 липня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшов відзив Товариства на позовну заяву від 9 липня 2019 року № 56, в якому останнє заперечило проти задоволення вимог Підприємства з огляду на те, що за усною домовленістю сторін термін надання спірних послуг було відкладено до настання сприятливих погодних умов. Крім того, позивачем, на думку Товариства, було необґрунтовано здійснено нарахування штрафу за порушення виконавцем строків надання послуг за договором про закупівлю № 37-14.3/8-31 шляхом обрахунку його розміру, виходячи із загальної ціни цього договору, а не вартості невиконаного зобов`язання. Також у даному відзиві відповідач просив суд зменшити суми нарахованого позивачем штрафу на 99 %.

25 липня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла відповідь Підприємства на відзив від 23 липня 2019 року № 35-22/2-127, в якій позивач зазначив про необґрунтованість тверджень відповідача, викладених у його відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2018 року між Підприємством та Товариством було укладено договір про закупівлю № 37-14.3/8-31, за умовами якого останнє зобов`язалося надати позивачу послуги з нанесення дорожньої розмітки та шумових смуг, а останній, у свою чергу, - прийняти та оплатити такі послуги відповідно до специфікації договору.

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування послуг: будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (послуги з нанесення дорожньої розмітки та шумових смуг).

У пункті 3.1 зазначеної угоди сторони погодили, що сума, визначена у договорі (також - ціна договору), складається з сумарної ціни послуг, що будуть надаватися протягом дії договору, та не може перевищувати 927 537,00 грн., включаючи ПДВ 20 % - 154 589,50 грн.

Ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін. У разі необхідності внесення змін до договору такі зміни відбуваються за взаємною згодою сторін у порядку та в терміни, передбачені діючим законодавством України (пункт 3.2 договору).

За умовами пункту 5.1 даної угоди строк надання послуг - протягом 10-ти робочих днів з дати отримання виконавцем письмової заявки від замовника.

Згідно з пунктом 5.1.1 наведеного правочину письмова заявка направляється замовником на електронну адресу виконавця: з подальшим направленням цінним листом з описом та повідомленням на поштову адресу виконавця: 04050, місто Київ, вулиця Мельникова, будинок 12А, офіс 2. Виконавець зобов`язаний підтвердити отримання письмової заявки від замовника. Підтвердженням отримання письмової заявки виконавцем від замовника може бути оригінальний підпис уповноваженої особи виконавця на заявці, обмін листами між сторонами договору, поштове повідомлення з підписом уповноваженої особи виконавця.

Відповідно до пункту 5.3 договору обсяг послуг зазначено в специфікації до договору.

З матеріалів справи вбачається, що у специфікації договору, яка є додатком № 1 до цієї угоди, сторони погодили конкретні ціни та обсяги вищенаведених послуг.

Судом встановлено, що на виконання положень умов зазначеного правочину позивач листом від 27 серпня 2018 року № 01-22-4246 направив на адресу Товариства заявку на надання послуг з нанесення дорожньої розмітки у кількості 1000 м2 та 81 м2 шумових смуг відповідно до підписаної між сторонами специфікації.

Наведене відправлення було отримано директором Товариства ОСОБА_1 . 21 вересня 2018 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією цього відправлення з відміткою про його отримання та підписом вказаної уповноваженої особи відповідача.

Однак Товариством у встановлений пунктом 5.1 укладеного між сторонами договору строк (який становить 10 робочих днів з дати отримання виконавцем письмової заявки від замовника) не було надано Підприємству вищенаведених послуг, а саме: послуги з нанесення у кількості 1000 м2 дорожньої розмітки були надані виконавцем лише 2 листопада 2018 року згідно підписаного між сторонами акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 2 листопада 2018 року № 69 на суму 90 864,00 грн., а 81 м2 шумових смуг Товариством взагалі нанесено не було.

Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи документами та не заперечувалися відповідачем під час розгляду справи, зокрема, у відзиві на позовну заяву від 9 липня 2019 року № 56.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Товариством свого обов`язку щодо надання Підприємству передбачених укладеним між сторонами договором послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача 6 825,17 грн. пені, нарахованої у період з 5 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно, з яких: 547,03 грн. - пеня, нарахована на суму основаного боргу в розмірі 158 463,68 грн. (що складає вартість несвоєчасно наданих послуг з нанесення дорожньої розмітки та шумових смуг згідно заявки від 27 серпня 2018 року № 01-22-4246) у період з 5 жовтня 2018 року по 18 жовтня 2018 року із застосуванням коефіцієнту в розмірі 50 % облікової ставки Національного банку України від ціни послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення; 2 344,39 грн. - пеня, нарахована на суму основаного боргу в розмірі 158 463,68 грн. у період з 19 жовтня 2018 року по 2 листопада 2018 року із застосуванням коефіцієнту в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від ціни послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення; 3 933,75 грн. - пеня, нарахована на суму основаного боргу в розмірі 67 599,68 грн. (що складає вартість несвоєчасно наданих послуг з нанесення шумових смуг згідно заявки від 27 серпня 2018 року № 01-22-4246) у період з 3 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року із застосуванням коефіцієнту в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від ціни послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За частиною 2 зазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 3 даної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, за порушення строків виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом чи договором, стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Слід також зазначити, що штрафні санкції, передбачені частиною 2 статті 231 ГК України, застосовуються у разі порушення строків виконання негрошового зобов`язання.

Судом встановлено, що Підприємство відноситься до суб`єктів господарювання, які належать до державного сектора економіки. Вказана обставина підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо вказаної особи, а також змістом постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 83 "Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави", якою позивача віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 ГК України).

Зі змісту положень статті 231 ГК України вбачається, що остання носить диспозитивний характер, оскільки передбачає можливість встановлення сторонами розміру пені безпосередньо в укладеному між ними договорі.

Так, у пункті 7.2 договору про закупівлю від 12 червня 2018 року № 37-14.3/8-31 сторони погодили, що у разі порушення строку надання послуг, зазначеного в пункті 5.1 договору, та строків усунення недоліків (дефектів), зазначених у пунктах 5.5, 5.7.4 договору, перші 14 календарних днів виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 50 % облікової ставки НБУ від ціни послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення.

У разі порушення строку надання послуг, зазначеного в пункті 5.1 договору, та строків усунення недоліків (дефектів), зазначених у пунктах 5.5, 5.7.4 договору, понад 14 календарних днів, починаючи з 15 календарного дня виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення.

Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день виконання такого зобов`язання.

Водночас судом встановлено, що позивачем при проведенні розрахунку наведеної штрафної санкції було допущено помилки.

Як було зазначено вище, за змістом пункту 5.1 договору строк надання послуг - протягом 10-ти робочих днів з дати отримання виконавцем письмової заявки від замовника.

Відтак, враховуючи те, що датою отримання директором Товариства вищенаведеної заяви позивача від 27 серпня 2018 року № 01-22-4246 є 21 вересня 2018 року, суд дійшов висновку про те, що останнім днем встановленого договором строку на надання відповідачем послуг є 5 жовтня 2018 року (10-й робочий день з дати отримання виконавцем письмової заявки від замовника).

За таких обставин обґрунтована до стягнення з Товариства сума пені, нарахованої у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про закупівлю від 12 червня 2018 року № 37-14.3/8-31, складає 6 665,88 грн., з яких: 547,03 грн. - пеня, нарахована на суму основаного боргу в розмірі 158 463,68 грн. (що складає вартість несвоєчасно наданих послуг з нанесення дорожньої розмітки та шумових смуг згідно заявки від 27 серпня 2018 року № 01-22-4246) у період з 6 жовтня 2018 року по 19 жовтня 2018 року із застосуванням коефіцієнту в розмірі 50 % облікової ставки Національного банку України від ціни послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення; 2 188,10 грн. - пеня, нарахована на суму основаного боргу в розмірі 158 463,68 грн. у період з 20 жовтня 2018 року по 2 листопада 2018 року із застосуванням коефіцієнту в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від ціни послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення; 3 933,75 грн. - пеня, нарахована на суму основаного боргу в розмірі 67 599,68 грн. (що складає вартість несвоєчасно наданих послуг з нанесення шумових смуг згідно заявки від 27 серпня 2018 року № 01-22-4246) у період з 3 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року із застосуванням коефіцієнту в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від ціни послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення.

Отже, обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума пені у розмірі 6 665,88 грн., тоді як у задоволенні вимог Підприємства про стягнення з Товариства 159,29 грн. пені слід відмовити.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасного надання послуг, Підприємство просило суд стягнути з Товариства штраф у розмірі 64 927,59 грн.

За частиною 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 230 ГК України згідно з якою під штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами пункту 7.2 укладеного між сторонами договору за порушення строку надання послуг, зазначеного в пункті 5.1 договору, та строку усунення недоліків (дефектів), зазначених у пунктах 5.5, 5.7.4 договору, понад 30 календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7 % від ціни договору.

Оскільки заявлений Підприємством до стягнення розмір штрафу є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, позовна вимога про стягнення з відповідача вказаного штрафу в розмірі 64 927,59 грн. підлягає задоволенню.

У той же час посилання відповідача про необґрунтованість обчислення суми заявленого позивачем до стягнення штрафу, виходячи із загальної ціни договору в сумі 927 537,00 грн., не беруться судом до уваги, оскільки можливість застосування цієї санкції у розмірі 7 % саме від ціни договору прямо передбачена пунктом 7.2 укладеного між сторонами договору про закупівлю від 12 червня 2018 року № 37-14.3/8-31. Крім того, таке положення договору узгоджується з приписами частини 4 статті 231 ГК України, за якими розмір штрафної санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Також не беруться судом до уваги твердження відповідача щодо наявності усних домовленостей сторін про відкладення терміну надання спірних послуг до настання сприятливих погодних умов, оскільки такі посилання у встановленому законом порядку не підтверджені жодними доказами.

Будь-які відомості про укладення між сторонами додаткових угод до вищенаведеного договору щодо зміни строків виконання робіт за цією угодою у матеріалах справи відсутні.

Як було зазначено вище, у відзиві на позовну заяву Товариство просило суд зменшити нараховані позивачем суми штрафу на 99 %.

В обґрунтування цього клопотання відповідач посилався на те, що участь у тендерній процедурі, за результатами якої було укладено договір про закупівлю від 12 червня 2018 року № 37-14.3/8-31, не передбачала можливості внесення змін до запропонованої Підприємством оферти, зокрема, щодо визначення розміру штрафних санкцій. Також відповідач зазначав, що відсутність достатнього досвіду його працівників призвела до того, що усні домовленості між сторонами про продовження терміну надання послуг не були оформлені в письмовому порядку, а задоволення судом заявлених до стягнення з відповідача сум штрафних санкцій призведе до погіршення фінансового становища Товариства та можливого скорочення штату його працівників.

При дослідженні матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених приписів чинного законодавства вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, необхідно об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Разом із тим посилання відповідача відсутність у нього можливості внесення змін до запропонованої Підприємством оферти, за результатами розгляду якої було укладено договір про закупівлю від 12 червня 2018 року № 37-14.3/8-31, не приймаються судом до уваги з огляду на те, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд зазначає, що вказаний принцип свободи договору поширюється і на правовідносини, що виникають при укладенні договорів із застосуванням процедур публічних закупівель, з огляду на що у Товариства був відсутній законодавчо встановлений обов`язок щодо укладення такого договору з позивачем. У той же час в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про відсутність у відповідача, зокрема, вільного волевиявлення на укладення такого правочину.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, беручи до уваги спричинення Підприємству, яке відноситься до державного сектору економіки, негативних наслідків, а також зважаючи на часткове задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заявленої суми пені, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищенаведеного клопотання Товариства.

За таких обставин позов Підприємства підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет" (04116, місто Київ, провулок Тбіліський, будинок 1; ідентифікаційний номер 31956217) на користь державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7; ідентифікаційний номер 20572069) 6 665 (шість тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 88 коп. пені, 64 927 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім) грн. 59 коп. штрафу, а також 1 916 (одну тисячу дев`ятсот шістнадцять) грн. 74 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні вимог державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет" про стягнення 159,29 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 2 вересня 2019 року

Суддя Є.В. Павленко