ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2019 Справа № 904/2629/19
За позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр побутового обслуговування», м. Кривий Ріг

Про: стягнення 18 685, 99 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (позивач) звернувся з позовом до ТОВ «Сервіс-Центр побутового обслуговування» (відповідач) про стягнення 18 685, 99 грн. (в т.ч.: 15 124, 05 грн. - інфляційних втрат та 3 561, 94 грн. - 3% річних ) заборгованості, яка виникла внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків зі своєчасної оплати природного газу за договором поставки природного газу №23/4 від 29.12.98р. (укладеного між сторонами). Позивач зазначає, що рішеннями господарського суду Дніпропетровської області у справі №5/130 від 19.02.02р. встановленні обставини порушення відповідачем умов вищезазначеного договору щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений позивачем товар. У зв`язку з прострочкою виконання відповідачем вищезазначеного рішення позивач нарахував відповідачу 15 124, 05 грн. - інфляційних втрат (за період липень 2016р. - квітень 2019р.) та 3 561, 94 грн. - 3% річних (за період з 18.06.16р. по 17.06.19р. ).

Ухвалою від 24.06.19р. було відкрите провадження у справі №904/2629/19 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «Сервіс-Центр побутового обслуговування» ( відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням направленим на адресу відповідача ( зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань станом на 24.06.19р., а.с.32) та повернутим органами зв`язку з посиланням «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» ( а.с. 34-37).

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка» в об`єкті поштового зв`язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою «Судова повістка», які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення «у зв`язку з відсутністю адресата».

Аналізуючи зазначені вище положення Правил надання послуг поштового зв`язку, слід дійти висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Також , суд враховує , що відповідно до вимог ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку , але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Законом не надано право судді продовжити цей строк ( встановлений законом ). Оскільки провадження у цій справі відкрите ухвалою суду від 24.06.19р. , то ця справа повинна бути розглянута в строк до 24.08.19р. ( який є святковим вихідним днем) , отже останнім днем розгляду справи є 27.08 2019 року , оскільки 25.08.19р. та 26.08.19р. є вихідними днями.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про наявність в провадженні суду цієї справи та необхідність надання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

29.12.1998р. між ДКППО «Сервіс центр» (правонаступник - ТОВ «Сервіс-Центр побутового обслуговування», відповідач) та ДК «Торговий дім «Газ України» НАК «Нафтогаз України (правонаступник - ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», позивач) було укладено договір поставки природного газу №23/4; за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача природний газ, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити його.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.02р. у справі №5/130 позовні вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з ВАТ ПО «Сервіс-центр» на користь позивача: 39 596, 62 грн. - основного боргу, 560, 69 грн. - пені , 401, 57 грн. - державного мита та 69, 00 грн. судових витрат (а.с.26-27)

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За твердженням позивача, на момент звернення до суду з цим позовом у цій справі відповідач заборгованість в розмірі 40 157, 31 грн. ( в т.ч. : 39 596, 62 грн. - основна заборгованість та 560, 69 грн. -пеня) не погасив.

У зв`язку з прострочкою виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач нарахував відповідачу на суму основної заборгованості в розмірі 39 596, 62 грн.: 15 124, 05 грн. - інфляційних втрат (за період липень 2016р. - квітень 2019р.) та 3 561, 94 грн. - 3% річних (за період з 18.06.16р. по 17.06.19р. ) (а.с.5). Судом здійснено перевірку правильності цих нарахування , порушень не виявлено.

Відповідно до підпункту 7.1 пункту 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Згідно до п.1.9. цієї постанови день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені . Відповідно до п.3.2. постанови : згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно інформаційного листа ВГСУ №01-06/928/2012 від 17.07.12, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення (див. додатково постанови Верховного Суду України від 04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 № 6/433-42/183 і постанову Вищого господарського суду України від 16.03.2011 № 11/109).

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр побутового обслуговування» (50007, м. Кривий Ріг, вул. Якіра, буд. 3А; ) на користь позивача - Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» ( 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ): 15 124, 05 грн. - інфляційних втрат та 3 561, 94 грн. - 3% річних та 1 921, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 22.08.2019р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.