УХВАЛА

27 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 923/617/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Остапенко Ірини Никонівни

на рішення Господарського суду Херсонської області

у складі судді Павленко Н.А.

від 12.11.2018 та

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів Мишкіна М.А., Богатир К.В., Філінюк І.Г.

від 29.05.2019

за позовом Акціонерного товариства "Херсонобленерго"

до Фізичної особи - підприємця Остапенко Ірини Никонівни

про стягнення 195966,37 грн,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019 Фізична особа - підприємець Остапенко Ірина Никонівна звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі № 923/617/18.

Ухвалою Верховного Суду від 08.07.2019 касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Остапенко Ірини Никонівни на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі №923/617/18 залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Верховного Суду від 01.08.2019 касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Остапенко Ірини Никонівни на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі № 923/617/18 повернуто скаржнику, оскільки скаржником не усунуто недоліки у строк, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 08.07.2019.

13.08.2019 Фізична особа - підприємець Остапенко Ірина Никонівна повторно звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі № 923/617/18.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Остапенко Ірини Никонівни , Судом встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Повний текст оскаржуваної постанови складений 03.06.2019, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі № 923/617/18 було 24.06.2019 (з урахуванням вихідних днів), після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

Із касаційної скаргою Фізична особа - підприємець Остапенко Ірина Никонівна повторно звернулася 13.08.2019, про що свідчить дата на поштовому конверті, в якому касаційна скарга надійшла на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, тобто після перебігу строку встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, проте з клопотанням про його поновлення.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку, скаржник вказує на те, що пропуск такого строку зумовлений виправленням ним недоліків, зазначених у попередніх ухвалах Верховного Суду у даній справі.

Нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження та конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Таким чином, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Як вбачається з ухвал Верховного Суду від 08.07.2019 та від 01.08.2019 у справі № 923/617/18, попередня касаційна скарга скаржника була повернута Верховним Судом внаслідок порушення саме скаржником приписів чинного процесуального законодавства щодо оформлення касаційної скарги.

Наведені у клопотанні обставини не є такими, що свідчать про наявність поважних причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, оскільки повернення попередньої касаційної скарги зумовлено саме неодноразовим неналежним її оформленням скаржником.

Отже, у даному випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, не вбачається, а підстави наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, визнаються судом неповажними.

Посилання скаржника, у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку, на те, що в ухвалі Верховного Суду від 08.07.2019 не вказано на який розрахунковий рахунок необхідно було доплатити судовий збір, відхиляються Судом, оскільки відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України на суд покладено обов`язок зазначити точну суму судового збору, яку необхідно доплатити, при цьому обов`язку суду зазначати реквізити необхідні для доплати судового збору нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено. До того ж, до вперше поданої касаційної скарги скаржником було додано квитанцію від № N1С3F4307M від 24.06.2019 про сплату судового збору за вірними реквізитами, однак у меншому розмірі, що свідчить про те, що зазначені реквізити були йому відомі.

Частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку із залишенням касаційної скарги без руху та наданням Фізичній особі - підприємцю Остапенко Ірині Никонівні строку для усунення недоліків, клопотання про зупинення виконання рішення не розглядається.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Остапенко Ірини Никонівни на рішення Господарського суду Херсонської області від 12.11.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі № 923/617/18 залишити без руху.

2. Надати Фізичній особі - підприємцю Остапенко Ірині Никонівні строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Фізичній особі - підприємцю Остапенко Ірині Никонівні, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Н.М. Губенко