СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2019 р. Справа № 922/1797/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

головуючого судді: суддів: За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від прокуратури: від позивача: відповідача-1: від відповідача-2: від відповідача-3: Чернота Л. Ф. Зубченко І. В . , Радіонова О.О. Телеснюк І.В. Ногіна О.М. за службовим посвідченням №032167 від 11.02.2015 не з`явились не з`явились не з`явились не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№2263Х/3) Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, м. Дергачі, Харківська область
на ухвалу Господарського суду Харківської області
від09.07.2019 року (повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2019 року)
у справі за позовом до відповідачів: про№922/1797/19 (суддя - Н. М. Кухар) Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, м. Дергачі, Харківська область 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків 2. ОСОБА_2 , м. Васильків, Київська область 3. Фермерського господарства "Новоогульчанське", с. Огульці, Валківський район, Харківська область скасування наказу, визнання недійсним договору, скасування реєстрації, повернення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Керівник Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл. звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою №03-19-2256-19 від 27.06.2019 року до 1) Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків, 2) ОСОБА_2 , м. Васильків , Васильківський район, Київська область та 3 ) Фермерського господарства «Новоогульчанське, с. Огульці, Валківський район, Харківська область про визнання незаконним наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області №790-СГ від 14.04.2015 щодо надання в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, земельної ділянки площею 20,2002 га з кадастровим номером :02:000: 0742 із земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля), розташованої за межами населених пунктів на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області; визнання недійсним Договору від 30.07.2015 оренди землі площею 20,2002 га із кадастровим номером :02:000:0742 , укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 ; скасування державної реєстрацію Договору оренди земельної ділянки від 03.08.2015 (номер запису про інше речове право 10710544), площею 20,2002 га із кадастровим номером :02:000:0742 , укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 ; зобов`язання Фермерського господарства "Новоогульчанське" та ОСОБА_2 повернути у відання держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку державної власності, загальною площею 20,2002 га (кадастровий номер :02:000:0742 ), яка розташована за межами населених пунктів на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним управлінням Держземагенства у Харківській області, всупереч вимогам ст.ст. 122, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 7, 8, 14 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції, що діяла на той час), прийнято наказ від 14.04.2015 № 790-СГ, яким незаконно передано ОСОБА_2 у користування спірну земельну ділянку державної власності на поза конкурсній основі, в абсолютно необґрунтованому розмірі, без підтвердження наміру використання земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі №922/1797/19 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_2 та Фермерського господарства "Новоогульчанське" про скасування наказу, визнання недійсним договору, скасування реєстрації, повернення земельної ділянки. Повернуто позовну заяву та додані до неї документи.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, скасування його державної реєстрації та зобов`язання саме громадянина ОСОБА_2 повернути земельну ділянку є похідними та підлягають вирішенню в залежності від прийнятого рішення у справі в порядку реституції. Суд першої інстанції дійшов висновку, що даний позов повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства, та не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №03-19-2256-19 від 19.07.2019 в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам прокурора, що спірна земельна ділянка надавалася для ведення фермерського господарства за зверненням ОСОБА_2 ;

- зі змісту наказів ГУ Держземагенстства у Харківській області, виданих упродовж 2013-2017 років фізичній особі ОСОБА_2 та договору оренди землі б/н від 30.07.2015 року вбачається, що земельна ділянка надається ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства;

- судом першої інстанції залишилися поза увагою доводи прокурора, що ОСОБА_2 засоване фермерське господарство «Новоогульчанське» (код ЄДРПОУ - 40354350, яке зареєстроване як юридична особа 18.03.2016). Тобто, після державної реєстрації 03.08.2015 року договору оренди ОСОБА_2 заснував і зареєстрував фермерське господарство, у правовідносинах користування земельними ділянками відбулася фактична зміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

- з моменту, коли ОСОБА_2 створив фермерське господарство, у правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації;

- оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам;

- суд першої інстанції не встановив, та не перевірив, на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, чи було створено фермерське господарство, що має значення для визначення юрисдикції даного спору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. - головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І. В., Радіонова О. О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 року, керуючись ст.ст. 234, 235, 255, 256, 262, 263 Господарського процесуального кодексу України відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, м. Дергачі, Харківська область на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.07.2019 року (повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2019 року) у справі №922/1797/19. Встановлено учасникам справи строк до 12.08.2019 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі. Зобов`язано апелянта до 12.08.2019 року надати Східному апеляційному господарському суду: - засвідчену належним чином копію наказу про призначення А. Кравченка керівником Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області; - оригінал позовної заяви з додатками до неї з відбитком штампу канцелярії Господарського суду Харківської області з відповідним вхідним номером та датою.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Після повідомлення головуючим суддею (доповідачем) про закінчення проведення підготовчих дій в порядку статті 267 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про можливість призначення апеляційної скарги Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, м. Дергачі, Харківська область до розгляду з повідомленням всіх учасників справи на 28" серпня 2019 р. о 15:00 год.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представники відповідачів, в судове засідання не прибули, згідно інформації у розділі "Форма пошуку" офіційного веб-порталу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" станом на 28.08.2019, поштові відправлення вручено.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи за умови, що цей учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене та з огляду на 30-денний строк на розгляд апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачений до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, належним чином повідомлення сторін у справі про судове засідання, а також зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про перегляд ухвали суду першої інстанції без участі представників відповідачів.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши прокурора, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл., та скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі №922/1797/19 про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Головного управління Держземагенства у Харківській області №790-СГ від 14.04.2015 (а.с.80-81) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано громадянину ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, земельну ділянку площею 20,2002 га з кадастровим номером № :02:000: 0742 із земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля), розташовану за межами населених пунктів на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області.

На підставі наказу від 14.04.2015 №790-СГ між Головним управлінням Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_2 , 30.07.2015 укладено договір оренди земельної ділянки строком на 49 років, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 13.08.2015 №10710544.

Відповідно до висновку спеціаліста ПП «Перспектива-Земля» вартість земельних ділянок з кадастровими номерами № :02:000:0742 , загальною площею 20,2002 га, станом на 2019 рік становить 1 079 580,00 гривень.

В подальшому, ОСОБА_2 засноване фермерське господарство Новоогульчанське» (код ЄДРПОУ - 40354350), яке зареєстроване як юридична особа 18.03.2016.

Питання надання земельних ділянок державної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство».

Так, відповідно до ст. ст. 22, 31, 93, 124 Земельного кодексу України далі - ЗК України) землі сільськогосподарського призначення можуть - здаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди.

За приписпми ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення з відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених - частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами статті 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 ГПК у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Відтак розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України.

Особливості участі прокурора в розгляді справ установлено чч. 4 ст. 53 ГПК України, за змістом якої прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 1 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом. Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України "Про фермерське господарство").

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України "Про фермерське господарство").

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України "Про фермерське господарство" після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (замість яких захист інтересів держави в суді у визначених законом випадках здійснюють прокурори), мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 03.04.2019 у справі №628/776/18 (провадження №14-102цс19) та від 16.01.2019 у справі № 695/1275/17.

Як вищезазначено, що на підставі Закону України "Про фермерське господарство" 30.07.2015 між Головним управлінням Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки :02:000:0742) для ведення фермерського господарства площею 20,2002, що розташована за межами населених пунктів на території Огульцівської селищної ради на території Валківського району Харківської області. Після державної реєстрації цього договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка відбулась 07.08.2015, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер №41892134 (а.с.90), громадянин ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4. Виданий 04.01.1997, видавник: Висильківським МВ ГУМВС України в Київській області, країна громадянства: Україна) заснував 18.03.2016 року Фермерське господарство "Новоогульчанське", зареєстроване як юридична особа (). Наразі дана юридична особа не припинена. (а.с.137-139).

Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря - громадянина ОСОБА_3 на Фермерське господарство «Новоогульчанське».

Таким чином, даний спір щодо скасування наказів та державної реєстрації, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що спірна земельна ділянка надавалася для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення розташованої на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, згідно Наказу Головного управління Держгемагенства (на теперішній час - Держгеокадастр) у Харківській області від 14.04.2015 №790-СГ.

Разом з тим, судом першої інстанції помилково не враховано, що ОСОБА_3 з 18.03.2016 засновник Фермерського господарства «Новоогульчанське».

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Суд першої інстанції не встановив, та не перевірив, на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, чи було створено фермерське господарство, що має значення для визначення юрисдикції даного спору.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" спірні земельні ділянки входять до складу земель фермерського господарства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 №275/82/18, від 20.03.2019 №539/4023/15-ц, від 23.01.2019 №610/1863/17, від 16.01.2019 №695/1275/17, від 16.01.2019 №483/1863/17.

Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що предметом спірних правовідносин є договір оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, укладений між ОСОБА_3 та ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Отже, позивач звертаючись до господарського суду Харківської області, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин, як таких, що виникли з обов`язку замовника з для ведення фермерського господарства.

Зважаючи на характер правовідносин у цій справі, які безпосередньо пов`язані зі створенням об`єкта цивільних прав - заснування Фермерського господарства «Новоогульчанське», використовувати яке можна лише при здійсненні господарської діяльності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про необхідність розгляду даної справи в порядку господарського судочинства.

Зважаючи на викладене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997 передбачене право кожної людини на справедливий і публічний розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36)). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132)).

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2.3 ст. 236 Господарського процесуального Кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства визначеному господарським процесуальним Кодексом України.

За приписами чч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У звязку із наведеним, та з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська область та скасування ухвали господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі №922/1797/19 про відмову у відкритті провадження у справі, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню по справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, у разі скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а відповідно до п.п. 1, 4 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України ухвала Господарського суду Запорізької області як прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права - скасуванню.

Стосовно клопотання прокурора про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК.

Аналогічну правову позицію викладно в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.05.2018 у справі № 923/794/17.

З огляду на зазначене, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження по справі та направляючи справу №922/1797/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції, Східний апеляційний господарський суд не має правових підстав для здійснення розподілу судових витрат, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено розподіл судових витрат на зазначеній стадії судового розгляду.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі № 922/1797/19 буде здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК.

Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, ч. 2 ст. 273, п. 6 ч. 1 ст. 275, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 280, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу (вх. №2263 Х/3) Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл., на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.07.2019 року у справі №922/1797/19 про відмову у відкритті провадження у справі задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі №922/1797/19 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Харківської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 28.08.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 29.08.2019 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова