ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"02" вересня 2019 р. Справа№ 910/13233/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши заяву Приватного підприємства "Дубекспо" про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Іоннікової І.А., Разіної Т.І., Тарасенко К.В. від розгляду апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на рішення господарського суду міста Києва

від 09.04.2019 (повний текст рішення складено 19.04.2019)

у справі №910/13233/18 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Приватного підприємства "Дубекспо"

до Головного управління ДФС у м. Києві

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення 6820,05 грн та моральної шкоди у розмірі 3200 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.04.2019 позов Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" 3% річних у розмірі 1149 (одна тисяча сто сорок дев`ять) грн. 40 (сорок) коп., інфляційні у розмірі 5564 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 69 (шістдесят дев`ять) коп. Стягнуто з Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м.Київ, ВУЛИЦЯ ШОЛУДЕНКА, будинок 33/19, ідентифікаційний код юридичної особи 39439980) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1757 (одна тисяча сімсот п`ятдесят сім) грн. 82 (вісімдесят дві) коп. Стягнуто з Приватного підприємства "ДУБЕКСПО" (01004, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГОРЬКОГО, будинок 5, корпус Б, Ідентифікаційний код юридичної особи 36203336) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 04 (чотири) грн. 18 (вісімнадцять) коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДФС у м. Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві та скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у частині задоволених позовних вимог та відмовити в задоволенні позовних вимог ПП "Дубекспо" в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 поновлено Головному управлінню ДФС у м. Києві строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/13233/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/13233/18; зупинено дію рішення господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/13233/18 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги. Постановлено здійснювати апеляційний перегляд оскаржуваного рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

20.08.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Іоннікової І.А., Разіної Т.І., Тарасенко К.В. від розгляду апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у справі №910/13233/18, в якому заявник також просив призначити справу до розгляду із визначенням дати і часу.

В заяві Приватне підприємство "Дубекспо" зазначило про упередженість колегії суддів та сприяння скаржнику у будь-який спосіб брати участь при розгляді апеляційної скарги, посилаючись на те, що скаржником до апеляційної скарги додано докази сплати судового збору у меншому розмірі, ніж встановлено законодавством, у зв`язку з чим скаржником не доплачено 6,27 грн.

З 12.08.2019 головуючий суддя Іоннікова І.А. перебувала у відпустці та з 02.09.2019 приступила до виконання своїх обов`язків.

Колегія суддів, розглянувши заяву Приватного підприємства "Дубекспо" про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Іоннікової І.А., Разіної Т.І., Тарасенко К.В. дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Дубекспо" про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Іоннікової І.А., Разіної Т.І., Тарасенко К.В., суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи в обґрунтування заяви, в розумінні ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Тарасенко К.В.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Отже, у випадку недоплати судового збору за подання апеляційної скарги у незначному розмірі (6,27 грн), суд апеляційної інстанції не позбавлений права при здійсненні розгляду такої скарги достягнути відповідну суму до Державного бюджету України, забезпечивши скаржника право на доступ до суду.

Виходячи зі змісту ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, справа підлягає передачі для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України та розгляду заяви про відвід.

Клопотання скаржника про здійснення розгляду апеляційної скарги з повідомленням учасників справи розглянути після вирішення питання про відвід суддів.

Керуючись ст. ст. 32, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим відвід суддям Північного апеляційного господарського суду Іонніковій І.А., Разіній Т.І., Тарасенко К.В., заявлений Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Передати справу для вирішення питання про відвід суддів у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко