УХВАЛА

20 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/1051/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Геркулес"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Геркулес",

2) Приватного підприємства "Український продукт"

про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 9 603 806,41 грн.

за зустрічною позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Геркулес"

до 1) Приватного підприємства "Український продукт",

2) Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

про визнання поруки такою, що припинена,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Геркулес" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 905/1051/16, подана 04.07.2019 через Східний апеляційний господарський суд.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України Суд зазначає таке.

Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала Східного апеляційного господарського суду прийнята 18.02.2019, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на зазначену ухвалу було - 11.03.2019.

У цьому випадку касаційну скаргу було подано скаржником до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 04.07.2019, підтвердженням чого є відбиток штампу вхідної кореспонденції Східного апеляційного господарського суду, тобто із пропуском строку на касаційне оскарження без клопотання про його поновлення.

Крім цього, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день звернення з касаційною скаргою складає 1 921,00 грн.

Отже, з урахуванням викладеного при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 1 921,00 грн.

Водночас скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване скрутним фінансовим становищем.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на день подання касаційної скарги) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

До поданої касаційної скарги не додано документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, що є порушенням наведених вище положень пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені обставини могли би стати підставою для залишення касаційної скарги без руху в силу положень статті 292 Господарського процесуального кодексу України, однак Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу з інших підстав, передбачених статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, а саме через те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

За приписами частин 1, 2, 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд, з урахуванням обставин справи, має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Предметом касаційного оскарження у цьому разі є ухвала Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 905/1051/16.

Водночас згідно інформації отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень та з Автоматизованої системи діловодства Суду, Приватним акціонерним товариством "Геркулес" вже подавалася касаційна скарга на оскаржувану ухвалу.

Так, ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Геркулес" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 905/1051/16 залишено без руху, адже до касаційної скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі. Скаржникові надано строк для усунення недоліків до 26.04.2019.

У подальшому, ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 905/1051/16 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Геркулес" було повернуто скаржнику на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки Приватним акціонерним товариством "Геркулес" не усунуто недоліки касаційної скарги в строк, встановлений ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Геркулес" повторно подало до суду касаційної інстанції касаційну скаргу на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у цій справі.

Чергове звернення із касаційною скаргою аналогічною тій, яка була повернута судом касаційної інстанції, яка повторює всі недоліки на які було вказано скаржнику, однак жодних заходів для їх усунення ним не вжито, суд визнає зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, оскільки така скарга не має на меті прагнення до реального захисту своїх прав, натомість порушує права інших учасників справи.

Крім цього, зазначені порушення вимог процесуального закону систематично допускаються Приватним акціонерним товариством "Геркулес" під час звернення до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду під час оскарження інших судових рішень прийнятих у цій справі.

Відтак, подання Приватним акціонерним товариством "Геркулес" касаційної скарги на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 905/1051/16 є прикладом систематичного зловживання процесуальними правами і полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

За приписами частини 2 статті 135 Господарського процесуального кодексу України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

У частині 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921,00 грн.

Ураховуючи викладене, Суд вважає за необхідне застосувати до Приватного акціонерного товариства "Геркулес" захід процесуального примусу у виді штрафу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 19 210,00 грн, за зловживання процесуальними правами.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без розгляду згідно з частиною 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 43, 131, 135, 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Геркулес" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 905/1051/16 повернути скаржникові без розгляду.

2. Надіслати скаржнику копію ухвали про повернення касаційної скарги.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Геркулес" (84331, Донецька область, місто Краматорськ, вул. О. Вишні, 22 ) в дохід державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штраф у сумі 19 210,00 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок).

Реквізити для сплати:

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні/Печерс. р-н/21081100;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Рахунок отримувача: 6007;

- Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

4. Оригінал ухвали направити Державній судовій адміністрації України.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков