ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"27" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2391/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши позовні матеріали (вх. № 2446/19 від 19.08.2019р.),

за позовом: державного підприємства „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення 85 309,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 85 309,89 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань прийнятих на себе за умовами договорів про відшкодування витрат на підготовку лотів та проведення земельних торгів №720 від 28.09.2018р. та №721 від 28.09.2018р. в частині відшкодування відповідачем позивачеві витрат на проведення торгів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Положеннями п. п. 1, 15 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019р. по справі № 904/1083/18 дійшла висновку, що предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках. З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін. Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Як зазначалось вище по тексту ухвали позовні вимоги державного підприємства „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" до ОСОБА_1 обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договорів про відшкодування витрат на підготовку лотів та проведення земельних торгів №720 від 28.09.2018р. та №721 від 28.09.2018р., відповідно до умов яких ОСОБА_1 зобов`язався відшкодувати позивачеві витрати на підготовку лотів та проведення земельних торгів.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання в разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

З договорів про відшкодування витрат на підготовку лотів та проведення земельних торгів №720 від 28.09.2018р. та №721 від 28.09.2018р. вбачається, що відповідач виступає за даними договорами у якості фізичної особи. Крім того, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 23.08.2019р., сформованого судом за ідентифікаційним номером відповідача, вбачається, що запис про проведення державної реєстрації фізичної особи підприємця - відповідача до реєстру не вносився. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку, що ОСОБА_1 при укладанні договорів №720 від 28.09.2018р. та №721 від 28.09.2018р. не виступав у якості суб`єкта господарювання.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи звернення позивача до суду із позовними вимогами до фізичної особи, яка не має статусу суб`єкта господарської діяльності, приймаючи до уваги обґрунтування заявлених позовних вимог неналежним виконання відповідачем договорів, за змісту яких не вбачається виникнення між сторонами господарських правовідносин, суд доходить висновку, що дана справа не відноситься до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на положення ст. 175 Господарського кодексу України, господарський суд вважає за необхідне роз`яснити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Приймаючи до уваги відсутність між сторонами господарського спору, враховуючи віднесення до юрисдикції загальних судів справ, що виникають з цивільних правовідносин, господарський суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесений до юрисдикції загальних судів.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, які свідчать, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що тягне за собою правові наслідки, встановлені ст. 175 ГПК України, господарський суд відмовляє державному підприємству „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 20, 175, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі за позовом державного підприємства „Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" до ОСОБА_1 про стягнення 85 309,89 грн. відмовити.

Позовні матеріали повернути позивачу на 77 аркушах.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя С.П. Желєзна