ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" серпня 2019 р. Справа № 924/786/19

за позовом Нетішинської міської ради

до приватного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж"

про стягнення 78506,71 грн. безпідставно збережених коштів

Суддя Смаровоз М.В.

Представники сторін:

позивача: Косік О.В. за дов. від 28.08.2019р.;

відповідача: не з"явився.

У засіданні 29.08.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Позивач звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 78506,71 грн.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 31.08.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Нетішинська міська ради зазначає про те, що представниками виконавчого комітету Нетішинської міської рада на підставі статті 189 Земельного кодексу України проведено перевірку використання земельної ділянки, якою встановлено факт використання ПАТ "Теплоенергомонтаж" земельної ділянки територіальної громади Нетішинської міської ради площею 0,2427 га без правовстановлюючих документів, а саме без поновлення дії договору. За результатами перевірки складено акт обстеження земельної ділянки від 24.01.2019р. № 2, яким підтверджено наявність на земельній ділянці будівлі майстерні (304,6 кв.м).

Разом з тим, як вказує позивач, у відповідача в оренді на підставі договору оренди земельної ділянки від 09.04.2009р., укладеного між Нетішинською міською радою та ПАТ "Теплоенергомонтаж", перебувала земельна ділянка площею 0,2427 га.

При цьому, позивач стверджує, що ПАТ "Теплоенергомонтаж" після закінчення дії договору не звертався до орендодавця відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо поновлення дії вказаного договору. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом ПАТ "Теплоенергомонтаж" станом на 20.02.2019р. зареєстровано за № 000 об`єкт нерухомого майна - будівля майстерні, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. АДРЕСА_1 вул. АДРЕСА_2 , загальною площею 304,6 кв.м. Вказаний об`єкт нерухомого майна придбано відповідачем згідно договору купівлі - продажу від 26.03.2003р.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, позивач зазначив, що відповідачем в порушення вимог законодавства не було оформлено право користування земельною ділянкою, площею 0,2427 га для обслуговування належного йому на праві приватної власності нерухомого майна, що в подальшому призвело до несплати орендної плати в бюджет міста.

Посилаючись на положення ст. 120 Земельного кодексу України, позивач вказує на те, що норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як стверджує позивач, відповідач користується вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.

Також, як зазначив позивач, відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

При цьому, позивач стверджує, що відповідач у період з 01.05.2016р. по 31.05.2019р. не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, відзив на позов не подав, повноважного представника для участі у засіданні не направив.

При дослідженні питання територіальної юрисдикції (підсудності) даного спору, судом враховується таке.

Згідно із ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як передбачено ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Територіальна юрисдикція (підсудність) господарських справ визначена розділом 3 глави 2 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Наведене свідчить, що підсудність справ визначається як за предметними, так і за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ, застосування якої до спірних правовідносин залежить від характеру спірних правовідносин.

Зокрема, положеннями ч.3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, на застосуванні якої наполягає позивач, встановлено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються за місцем знаходження даного майна.

Так, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 29.08.2019р., на момент подання позовної заяви та станом на час розгляду справи місцезнаходження відповідача таке: 01013, місто Київ, Голосіївський район, вулиця Будіндустрії, будинок 5, офіс 210.

Судом відзначається, що предметом спору є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою у сумі 78506,71 грн. грн. на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення грошових коштів, а вказана норма ч. 3 ст. 30 ГПК України встановлює виключну підсудність розгляду спорів за місцезнаходженням нерухомого майна, якщо таке майно є предметом спору, підсудність даного спору слід визначати за правилами ч.1 ст.27 ГПК України (за місцем знаходження відповідача), а не за правилами виключної підсудності.

Таким чином, даний спір підлягає розгляду в господарському суді міста Києва.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищенаведене, даний спір підлягає передачі за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Передати справу № 924/786/19 за позовом Нетішинської міської ради до приватного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж" про стягнення 78506,71 грн. безпідставно збережених коштів за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили 29.08.2019р. та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 розділу XI Перехідні положення ГПК України.

Повний текст ухвали складено 02.09.2019р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 4 прим. (рек. з пов. про вруч.): 1- до справи; 2 - позивачу (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Шевченка, буд. 1); 3 - відповідачу (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5, офіс 210); 4 - господарському суду міста Києва (01030, м. Київ, Київська обл., вул. Богдана Хмельницького, 44 Б).